ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

Справа № 145/109/26
Провадження №1-кп/145/103/2026

11.03.2026 селище Тиврів 

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 
прокурора ОСОБА_3 
обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області обвинувальний акт, складений у кримінальному провадженні №12025025080000096 від 21.11.2025, та додані до нього документи, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Тиврівського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, на утриманні дітей немає, працюючого лісорубом в ТОВ "Креон", раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , придбавши завідомо підроблене посвідчення тракториста-машиніста, без передбаченого законом дозволу, в порушення постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 № 217 (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста», достовірно знаючи, що у встановленому законом порядку він не проходив навчання, медичної комісії та не складав теоретичних і практичних іспитів, у зв`язку з чим не мав права керувати транспортними засобами, розуміючи протиправність своїх дій, 21.11.2025 о 12:00 год., діючи умисно, перебуваючи за кермом трактора «DongFeng», д.н.з. НОМЕР_2 , завідомо знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста, серії НОМЕР_3 , видане нібито 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській на його ім`я, з відкритими категоріями на право керування транспортними засобами категорії «А1», «А2», «В 1», є підробленим, надав для перевірки, у відповідності до п. 2.4 розділу 2 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, працівникам СРПП ВП № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, під час несення ними служби по вулиці Подільській, в селі Грижинці Гніванської територіальної громади Вінницького району Вінницької області, зазначене підроблене посвідчення тракториста-машиніста, тим самим використав завідомо підроблений документ.
Згідно з висновком експертизи посвідчення тракториста-машиніста, серії НОМЕР_3 , видане нібито 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_4 , не відповідає зразкам, що перебувають (перебували) в офіційному обігу на території України. 
Бланк посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_3 , видане нібито 05.03.2020 ГУ Держпродспоживслужби в Київській області на ім`я ОСОБА_4 , виготовлено не за технологією та не в умовах поліграфічного підприємства, що здійснює випуск аналогічних документів. 
Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документу. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю та підтвердив обставини використання завідомо підробленого документа, викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив суворо його не карати, вказавши, що повністю усвідомив протиправність своїх дій.

Суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку при обставинах, викладених в обвинувальному акті.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними та відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності його позиції.
Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорює фактичні обставини скоєного кримінального проступку, як вони встановлені в обвинувальному акті, суд, вислухавши думки прокурора, обвинуваченого та його захисника дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих фактичних обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, та на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено їм, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.
Враховуючи вищевикладене, суд ухвалив розглянути кримінальне провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, підтверджують розмір процесуальних витрат, встанолюють долю речових доказів.
З огляду на те, що кримінальне провадження розглянуто судом в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду не досліджувались.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, допитавши обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Підстав для звільнення обвинуваченого від відповідальності судом не встановлено, у зв`язку з чим обвинувачений підлягає покаранню за вчинений ним кримінальний проступок.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд зважає на те, що обвинувачений повністю визнав свою вину, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, працевлаштований, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, про скоєне жалкує.
Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 67 КК України, обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Враховуючи вищезазначене, а також майновий стан обвинуваченого, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання в межах санкції ч. 4 ст. 358 КК України, у виді штрафу.
Суд вважає вказане покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення як ним, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. На переконання суду таке покарання обвинуваченому буде відповідати принципу пропорційності обмеження прав та легітимної мети покарання, який передбачений Європейською конвенцією захисту прав людини і основоположних свобод та відповідатиме його особі.

Інші питання, що вирішуються судом при ухваленні вироку.
Матеріальна шкода кримінальним проступком не завдана. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні. 
Заходи забезпечення кримінального провадження:
- ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 (справа № 145/1754/25) накладено арешт на тимчасово вилучене майно – посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , виданого ніби-то ГУ Держпродспоживслужби в Київській області, 05.03.2020 року на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слідами підроблення, яке після проведеного огляду 21.11.2025 було вилучено та поміщено до паперового конверту «Національна поліція України», яке перебуває у відділенні поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.
Відповідно до ст. 374 КПК України суд приймає рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження і скасовує арешт на тимчасово вилучене майно (речові докази), накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 (справа № 145/1754/25). 
Судові витрати у кримінальному провадженні складають витрати на проведення судово - технічної експертизи документів в розмірі 5088 грн 96 коп, що підтверджено актом здачі-приймання висновку експерта № 2400/25-21 від 26.11.2025. У відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України судові витрати підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. 
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 50-53, 65-67, 358 КК України, ст. 100, 124, 126, 174, 349 ч. 3, 368-371, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судово-технічної експертизи документів в розмірі 5088 (п`ять тисяч вісімдесят вісім) гривень 96 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 26.11.2025 (справа № 145/1754/25) на тимчасово вилучене майно, а саме: посвідчення– тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , виданого ніби-то ГУ Держпродспоживслужби в Київській області 05.03.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зі слідами підроблення,- після набрання вироком законної сили скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: 
- посвідчення – тракториста-машиніста серії НОМЕР_3 , виданого ніби-то ГУ Держпродспоживслужби в Київській області 05.03.2020 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке відповідно до квитанції № 702 від 28.11.2025 перебуває на зберіганні у відділенні поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
У відповідності до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошена резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя                 ОСОБА_1