Справа № 144/136/26
Провадження № 2/144/312/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" березня 2026 р. с-ще Теплик
Теплицький районний суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Бондарук О.П.,
з участю секретаря судового засідання Сторожук О.М., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Теплик в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий Центр» до  ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,
в с т а н о в и л а :
06 лютого 2026 року ТОВ «Споживчий Центр», через представника Балюха Євгена Олександровича, звернулося до суду з позовною заявою до  ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості за договором №18.05.2023-100000760 від 18.05.2023 року у розмірі 7044,31 грн.
В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив про те, що 18.05.2023 року між  ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» був укладений кредитний договір №18.05.2023-100000760, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 12000 грн, зі сплатою відсотків, строком користування 56 днів, фіксована незмінна процентна ставка «Стандарт» 1,5% за 1 день користування, фіксована незмінна процентна ставка «Економ» 1,2% за 1 день користування . 
Кредитний договір №18.05.2023-100000760 від 18.05.2023 року переоформлено 29.06.2023 року шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору №29.06.2023-010000260, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 7800 грн, зі сплатою відсотків, строком користування 56 днів, фіксована незмінна процентна ставка 1,3% за 1 день користування. 
Кредитний договір №29.06.2023-010000260 від 29.06.2023 року переоформлено 16.08.2023 року шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору №16.08.2023-020000027, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 7205,50 грн, зі сплатою відсотків, строком користування 70 днів, фіксована незмінна процентна ставка 0,1% за 1 день користування. ТОВ «Споживчий центр» виконало прийняті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі, зазначеному вище. Втім, відповідачем не були виконані прийняті на себе зобов`язання, внаслідок чого за кредитним договором виникла заборгованість, яка дорівнює 7404,31 грн, з яких 6905,50 грн - заборгованість за тілом кредиту; 498,81 грн - заборгованість за відсотками. 
Ухвалою судді від 18 лютого 2026 року позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином. У поданій до суду позовній заяві позивач вказав про розгляд справи без його участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. 
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, однак така повернулась до суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 
Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.
Тому судом здійснено оголошення про виклик ОСОБА_1 у судове засідання шляхом розміщення його на офіційному веб-сайті судової влади України.
Таким чином, відповідач є належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.
У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи.
Вирішуючи даний спір, суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 18.05.2023 року між  ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» був укладений кредитний договір №18.05.2023-100000760, шляхом підписання Заявки одноразовим ідентифікатором А236, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 12000,00 грн, зі сплатою відсотків, строком користування 56 днів (а.с. 42-43).
29.06.2023 року було переоформлено Кредитний договір №18.05.2023-100000760 від 18.05.2023 року шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору №29.06.2023-010000260, який підписаного одноразовим ідентифікатором А524, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 7800 грн, зі сплатою відсотків, строком користування 56 днів (зворот а.с. 37-38).
Кредитний договір №29.06.2023-010000260 від 29.06.2023 року переоформлено 16.08.2023 року шляхом укладення між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 кредитного договору №16.08.2023-020000027, відповідно до умов якого ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 7205,50 грн, зі сплатою відсотків, строком користування 70 днів, фіксована незмінна процентна ставка 0,1% за 1 день користування. 
Вказаний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного та підписаного одноразовим ідентифікатором С976, згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 32-33).
Крім того, у вказаному договорі, окрім анкетних та контактних даних позичальника вказаний його рахунок № НОМЕР_1 (зворот а.с. 32).
ТОВ «Споживчий центр» виконало прийняті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти.
Позивачем в позовній заяві зазначено, що відповідачем здійснювалося часткове повернення кредитних коштів, а саме: 06.10.2023 року – 300 грн.
З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №16.08.2023-020000027 перед товариством становить 7404,34 грн, з яких 6905,50 грн – основний борг; 498,84 грн - проценти (а.с. 15).
Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.
За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) частина 1 ст. 610 ЦК України.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт укладення 16.08.2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 . Кредитного договору №16.08.2023-020000027, а також те, що отримані кредитні кошти в добровільному порядку відповідачем повернуті частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 7404,31 грн.
Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2662,40 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України, суд
у х в а л и в :
Позовну заяву ТОВ «Споживчий центр» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ «Споживчий центр» (місце знаходження – м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; код ЄДРПОУ – 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_3 ) заборгованість за кредитним договором №16.08.2023-020000027 від 16.08.2023 року у розмірі 7404,31 грн та судовий збір в розмірі 2662,40 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте Теплицьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач ТОВ «Споживчий центр», місце знаходження – м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А; код ЄДРПОУ – 37356833.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 . 
Повний текст рішення складено 11.03.2026 року.

Суддя