ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/770/26 Справа № 933/1246/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Попович І. А. Суддя у 2-й інстанції - Свіягіна  І. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

09 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Свіягіна І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 20 січня 2026 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, звільнено від сплати судового збору
в с т а н о в и л а :
постановою Олександрівського районного суду Донецької області від 20 січня 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 07 грудня 2025 року о 12 годині 01 хвилині за адресою: с. Надія, вул. Космонавтів, 19, керував автомобілем ВАЗ 2103, д/н НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, різка зміна кольору шкірних покривів обличчя. Від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, а також у найближчому медичному закладі водій категорично відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
На зазначену постанову особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати та провадження закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
На обґрунтування своїх вимог зазначає, що, як вбачається зі змісту відеоматеріалів, події відбуваються на ґрунтовій дорозі, вздовж якої відсутні будь-які вуличні позначення, подвір`я, будинки, а тому це не є вулицею населеного пункту Надія, і місце подій, зафіксованих на відеозаписах, не відповідає місцю вчинення правопорушення, зазначеному у протоколі.
Вказує, що в матеріалах справи відсутні докази того, що транспортний засіб було зупинено відповідно до вимог закону, а також відсутня будь-яка інформація про причину його зупинки. Працівники поліції не повідомили причину зупинки транспортного засобу.
Наголошує, що відсутні докази, які підтверджують факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у визначений у протоколі час та вказаному місці, що дає підстави стверджувати, що він не керував транспортним засобом.
Зауважує, що з порушенням вимог закону його не було відсторонено від керування транспортним засобом.
Також наголошує на порушенні порядку проведення огляду, оскільки він має проблеми зі слухом та інші розлади здоров`я після виконання бойових завдань. Поліцейські ставили запитання, однак він їх майже не чув, при цьому вони наполегливо спонукали його сказати «ні», однак він не розумів, від чого саме відмовляється. Крім того, працівники поліції зазначали, що викличуть ВСП. Скориставшись його проблемами зі слухом та страхом бути підданим дисциплінарному стягненню як військовослужбовець, працівники поліції фактично змусили його сказати слово «ні», що стало підставою для складання протоколу.
ОСОБА_1 у судове засідання апеляційної інстанції не прибув, при цьому належним чином повідомлений про день, час і місце апеляційного розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань на час розгляду справи не надходило.
Відповідно до ч. 4 ст. 294 КУпАП України апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи до суду.
Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд її справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися процесуальними правами, утримуватися від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати заходів для скорочення строків судового провадження (п. 35 рішення ЄСПЛ від 07.07.1989 у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії»).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на суд. Розумність строків розгляду справи оцінюється з урахуванням обставин справи, її складності, поведінки сторін та предмета спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісним діям учасників справи є порушенням ч. 1 ст. 6 Конвенції (§ 66–69 рішення ЄСПЛ від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).
Частиною 6 ст. 294 КУпАП встановлено, що неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, та інших осіб, які беруть участь у провадженні, не перешкоджає розгляду справи.
За таких обставин, керуючись ст. 268 КУпАП України, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_1 на підставі наявних у матеріалах справи доказів.
Вивчивши, перевіривши та оцінивши матеріали адміністративної справи, обміркувавши наведені доводи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
За змістом ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП України завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності до закону.
Доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення необхідно з`ясувати: чи було вчинено таке правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Також при розгляді справ про адміністративні правопорушення необхідно з`ясувати всі обставини, передбачені статтями 247, 280 КУпАП України, а зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 цього Кодексу. У ній, зокрема, необхідно наводити докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначати мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених ним доводів.
Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходам впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з приписами ст. 8 КУпАП України особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону.
Згідно з положеннями ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності до закону.
Положеннями ст. 280 КУпАП передбачено, що суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення, у даному випадку передбаченого ст. 130 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягається до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення; чи є особа винною у його вчиненні та чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Як вбачається з матеріалів справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за ознакою відмови від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Тобто в даному випадку доведенню підлягають: факт керування транспортним засобом, факт виявлення у водія ознак сп`яніння, що є підставою для направлення на огляд, а також факт відмови від проходження такого огляду.
Суд першої інстанції визнав, що факт вчинення адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 № 534016 від 07 грудня 2025 року; направленням до Краматорської ЛІЛ, у якому зазначено ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук; довідкою відділення поліції № 1 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, відповідно до якої ОСОБА_1 протягом року до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП не притягувався; медичними документами, відповідно до яких ОСОБА_1 має вади слуху та страждає на туговухість.
Крім того, місцевий суд послався на відеозапис, долучений до протоколу, який складається з чотирьох файлів:
- файл «0000000_00000020251207120143_0004» містить відомості про те, що працівники поліції зупиняють транспортний засіб, який рухається попереду, після чого підходять до автомобіля. Водій виходить з транспортного засобу, відкриває багажник та йде з одним із поліцейських. Інший поліцейський перевіряє салон автомобіля, де знаходиться військова форма та боєкомплект, і запитує документи на нього;
- файл «CAM-014_00000020251207120759_0051» містить відомості про події в службовому автомобілі. Поліцейський зазначає, що від водія відчувається запах алкоголю, та запитує, чи вживав він алкоголь, на що водій відповідає, що вживав напередодні. Поліцейський пропонує пройти огляд на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», на що водій висловлює невизначену позицію. Після повторного роз`яснення ознак сп`яніння (тремтіння пальців рук, блідість шкіри обличчя, запах алкоголю) та порядку проведення огляду водій відмовляється від проходження огляду як на місці зупинки, так і в медичному закладі, посилаючись на віддаленість. Поліцейський роз`яснює права та повідомляє про складання протоколу за ст. 130 КУпАП. Під час розмови інший поліцейський уточнює походження зброї;
- файл «CAM-014_00000020251207121800_0052» містить відомості про складання адміністративних матеріалів. У процесі складання поліцейський повідомляє про відсторонення водія від керування транспортним засобом. Водій зазначає, що вживав алкоголь. Після оформлення матеріалів поліцейський оголошує зміст протоколу та зазначає, що керування транспортним засобом передається тверезому водію;
- файл «CAM-014_00000020251207122800_0053» містить відомості про підписання водієм відповідних документів.
Апеляційний суд зауважує, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності складу адміністративного правопорушення, який має бути підтверджений належними та допустимими доказами.
Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд зазначає, що відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим чи спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським із використанням спеціальних технічних засобів.
Під час проведення огляду поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості їх застосування огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, на проведення огляду або незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
Відповідно до п. 6, 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…» від 11 листопада 2015 року огляд на стан сп`яніння проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціальних технічних засобів.
У разі відмови водія від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення.
Аналізуючи зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що у разі виявлення у водія ознак сп`яніння поліцейський зобов`язаний запропонувати пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу за допомогою спеціального технічного засобу, а у разі відмови - забезпечити проведення огляду в закладі охорони здоров`я. У разі погодження водія на проходження огляду поліцейський зобов`язаний провести такий огляд.
Проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком водія, невиконання якого тягне за собою адміністративну відповідальність.
Як вбачається з відеозапису, який є додатком до протоколу, після виявлення та оголошення водієві ознак алкогольного сп`яніння поліцейський запропонував ОСОБА_1 пройти огляд за допомогою газоаналізатора «Драгер», на що останній зазначив, що готовий пройти огляд. Однак поліцейський повторно поставив питання щодо згоди на проходження огляду. ОСОБА_1 зазначив, що покладається на рішення поліцейського, який у свою чергу повідомив, що не може надавати поради.
У подальшому поліцейський зробив висновок про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння. Разом із тим під час надання документів ОСОБА_1 повторно запитав, чи необхідно проходити огляд, чим фактично знову висловив готовність пройти відповідний огляд. Незважаючи на це, поліцейський зазначив, що водій уже відмовився від проходження огляду, та повідомив про складання протоколу.
Апеляційний суд звертає увагу, що проходження огляду на стан сп`яніння є обов`язком водія, а поліцейський, у свою чергу, зобов`язаний забезпечити проведення такого огляду у разі наявності відповідної згоди.
Однак у даному випадку поліцейський не наполягав на проведенні огляду та фактично проігнорував неодноразово висловлену ОСОБА_1 готовність пройти такий огляд.
За таких обставин матеріали справи свідчать про наявність суперечливих дій з боку ОСОБА_1 , а також про невиконання працівниками поліції обов`язку щодо проведення огляду за наявності згоди водія.
Таким чином, за наявності згоди водія на проходження огляду проведення такого огляду є обов`язковим, а висновок про відмову не може вважатися безумовно доведеним.
На підставі викладеного не можна поза розумним сумнівом стверджувати, що водій ОСОБА_1 за власним переконанням та бажанням відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
При цьому словесне погодження з інспектором поліції щодо відмови від проходження огляду на стан сп`яніння не може беззаперечно свідчити про його дійсне волевиявлення, зважаючи на юридичну необізнаність останнього та довіру до працівника поліції як представника влади, оскільки поведінка та висловлювання ОСОБА_1 як до, так і після такої відмови свідчать про намір пройти відповідний огляд.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що за відсутності належних доказів беззаперечної відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є недоведеною.
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 266 КУпАП огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже, апеляційним судом встановлено порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння ОСОБА_1 відповідно до вимог ст. 266 КУпАП та Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння…» від 11 листопада 2015 року.
За наведених обставин суд доходить висновку про відсутність правових підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП у зв`язку з порушенням інспектором поліції порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Недоведеність вини особи, відповідно до ст. 9 КУпАП, свідчить про відсутність складу адміністративного правопорушення.
Суд має обґрунтовувати свої висновки лише доказами, які є достатньо переконливими, чіткими та узгодженими між собою і не залишають місця сумнівам, оскільки наявність таких сумнівів не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтуються на конституційному принципі презумпції невинуватості (ст. 62 Конституції України).
Тягар доведення складу адміністративного правопорушення покладається на уповноважений орган, тоді як особа, яка притягається до відповідальності, звільняється від обов`язку доводити свою невинуватість.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за відсутності складу адміністративного правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП).
З матеріалів справи не вбачається достатніх та переконливих доказів, які б беззаперечно доводили факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
У зв`язку з цим доводи апеляційної скарги про відсутність складу правопорушення в діях ОСОБА_1 заслуговують на увагу.
За таких обставин постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а провадження у справі — закриттю з підстав, визначених п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,-
п о с т а н о в и в :
апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Олександрівського районного суду Донецької області від 20 січня 2026 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, скасувати.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Ірина СВІЯГІНА