ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/28490/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Суховарова А.В., Ясенової Т.І., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 
про ухвалення додаткового судового рішення в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області 
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області про відмову у призначенні пенсії від 22.09.2025 № 045750034211, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області повторно розглянути, датою подання, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025, зарахувавши до стажу для визначення її права на пенсію періоди: роботи 01.01.1992-31.05.1996; здійснення підприємницької діяльності: 02.08.1996-31.12.1999 роки; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад - 2000 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - 2001 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень - 2002 року; 01.01.2006-30.09.2006 року; навчання 25.04.2001-24.07.2001 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області про відмову у призначенні пенсії від 22.09.2025 № 045750034211, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути, датою подання, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025, зарахувавши до стажу для визначення її права на пенсію періоди: роботи з 01.01.1992 по 31.05.1996; навчання з 25.04.2001 по 24.07.2001 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог, відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/28490/25 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду та ухвалою суду першої інстанції про відмову в ухваленні додаткового рішення, позивач подала апеляційні скарги.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року в адміністративній справі № 160/28490/25 скасовано в частині відмовлених позовних вимог. Викладено резолютивну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17 грудня 2025 року в адміністративній справі № 160/28490/25 у такій редакції: Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київський області від 22.09.2025 № 045750034211, яким відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області повторно розглянути, датою подання, заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025, зарахувавши до стажу для визначення її права на пенсію періоди: роботи з 01.01.1992 по 31.05.1996; навчання з 25.04.2001 по 24.07.2001; періоди здійснення підприємницької діяльності: січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад - 2000 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад - 2001 року; січень, лютий, квітень, травень, липень, серпень, жовтень, листопад, грудень - 2002 року. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київський області під час повторного розгляду заяви ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 15.09.2025 перевірити ведення позивачем підприємницької діяльності у період з 02.08.1996 по 31.12.1999 та можливості врахування цього періоду до страхового стажу ОСОБА_1 для визначення права на пенсію, та прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду, наведених у цій постанові. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. 
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 січня 2026 року в адміністративній справі № 160/28490/25 скасовано. Стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області витрати на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн
Представник позивача 18.03.2026 подав до суду заяву, в якій просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок, понесені ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом справи № 160/28490/25 в суді апеляційної інстанції.
Вирішуючи подану заяву, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. 
Суд встановив, що в апеляційній скарзі представник позивача повідомляв про намір подати у встановлений процесуальним законом строк докази понесених витрат. 
Постанова суду апеляційної інстанції ухвалена 17.03.2025, заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подана через систему «Електронний суд» 18.03.2026, що відповідає вимогам статті 139 КАС України, відтак підлягає розгляду по суті.
Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано суду: договір про надання професійної правничої допомоги № 2708/25-УЗ від 27.08.2025, акт здачі-прийняття професійної правничої допомоги за договором № 2708/25-УЗ від 18.03.2025, згідно з яким розмір вартості наданих послуг становить 15 000 грн 00 коп., а також детальний опис робіт (наданих послуг).
Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги – домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до частин 3-6 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частин 7, 9 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що сторони не обмежені волею та розсудом щодо визначення в умовах договору суми гонорару адвоката, натомість така домовленість не є безумовною для суду при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат.
Як встановлює закон, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує низку обставин, у тому числі обґрунтованість та пропорційних розміру таких витрат до предмета спору. 
Суд апеляційної інстанції не вважає заявлену позивачем суму 15 000,00 грн для відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції пропорційною до предмета спору.
При цьому варто зауважити, що апеляційні скарги задоволені частково.
Колегія суддів зазначає, що під час апеляційного провадження сторони проводять менший за обсягом правовий аналіз спірних правовідносин. Основні зусилля адвокат направляє на підготовку матеріалів для порушення спору в суді першої інстанції: вивчення характеру спірних правовідносин, аналіз правової бази, яка їх регулює, вивчення та збір відповідних доказів та матеріалів, аналіз правової позиції по справі учасників, тощо.
Крім того, сума витрат задля відшкодування участі адвоката на стадії апеляційного розгляду справи має бути пропорційною до присуджених витрат в суді першої інстанції, яка визначена постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року на рівні 4 000 грн.
Суд доходить висновку, що виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, стягненню підлягають витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 2 000,00 грн.

Керуючись ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області понесені витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. 
Додаткова постанова суду набирає законної сили з 14 квітня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови. 
Повна додаткова постанова складена 14 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя А.В. Суховаров 

суддя Т.І. Ясенова