Справа № 465/3146/22 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я. 
Провадження № 22-ц/811/3608/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.
секретаря: Заяць Я.І. 
з участю: представника ОСОБА_1 – Луки Т.М.,
представника Військової частини НОМЕР_1 – Станкевича Р.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2025 року у справі за заявою Військової частини НОМЕР_1 , з участю заінтересованих осіб – Міністерства оборони України, ОСОБА_1 , про визнання померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , 

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із заявою про визнання померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заяву мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 16 год 30 хв під час виконання бойових завдань в зоні АТО біля населеного пункту Цвітні Піски, підрозділ 5 аеромобільно-десантної роти НОМЕР_2 аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 , в якому перебував солдат ОСОБА_3 , потрапив у засідку, в результаті чого по колоні вівся вогонь з обох боків із стрілецької зброї, РПГ, ПКМ, озброєння БМП та танка, а у відповідь здійснювалися контрзасадні дії, а саме, вогонь із стрілецької зброї, РПГ, озброєння БТР та танку. Зайнявши кругову оборону військовослужбовці підрозділу відбивали натиск противника, в подальшому проходили засідку в русі. 
Після прибуття підрозділу до населеного пункту Щастя, близько 17 год, при перевірці особового складу виявлено відсутність БТР-80 № 129 та військовослужбовців, в тому числі і стрільця номера обслуги аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону ВЧ НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 .
За результатами службового розслідування, проведеного з 05 вересня 2014 року по 12 вересня 2014 року, причиною зникнення солдата ОСОБА_3 визначено потрапляння в засідку військовослужбовців в районі виконання завдань за призначенням, що дає обґрунтовані підстави вважати його загиблим.
Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 № 138 від 19 червня 2015 року військовослужбовця солдата стрільця номера обслуги 5 аеромобільно-десантної роти НОМЕР_2 аеромобільно-десантного батальйону ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_3 було виведено у розпорядження командира на підставі Інструкції з організації обліку особового складу Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України № 333 від 26 травня 2014 року.
Оголошення ОСОБА_3 померлим надасть обґрунтоване та законне право виключити його зі списків військовослужбовців військової частини, що в свою чергу забезпечить можливість доукомплектування бойових підрозділів солдатами для виконання бойових задач в зоні бойових дій. Також метою є проведення виплат сім`ям військовослужбовців відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року «Про питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
З наведених підстав просили оголосити померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2025 року заяву командування Військової частини НОМЕР_1 задоволено частково.
Визнано померлим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Борщів Львівського району Львівської області, пропавшого безвісти з 05 вересня 2014 року в районі між м. Щастя Жовтневого району м. Луганська та с. Металіст Словянського району Луганської області (с. Цвітні Піски) за обставин, що загрожували йому смертю при виконанні військового обов`язку в бою за свободу і незалежність України внаслідок збройного конфлікту під час антитерористичної операції проти збройної агресії російської федерації. 
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що ОСОБА_1 не визнає факту смерті її сина, ОСОБА_3 , а сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання не може бути достатньою підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою.
Невизнання ОСОБА_1 факту, про встановлення якого подано заяву в порядку окремого провадження, свідчить про наявність спору про право, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження. 
Судом не вжито заходів для залучення усіх заінтересованих осіб, а саме: орган державної реєстрації актів цивільного стану, обласний ТЦК та СП, який в подальшому готує висновок про можливість призначення одноразової грошової допомоги, а також батька ОСОБА_3 – ОСОБА_4 , який буде спадкоємцем у випадку задоволення заяви.
Оскільки ОСОБА_3 зник на території, яка на момент зникнення останнього відносилася до окупованих територій, до даних правовідносин підлягала застосуванню ст. 317 ЦК України.
Просить рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні вимог заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, представника Військової частини НОМЕР_1 – Станкевича Р.В. на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Задовольняючи вимоги заяви Військової частини НОМЕР_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо достовірних доказів, які підтверджують, що, виконуючи завдання в зоні АТО, ОСОБА_3 міг загинути ІНФОРМАЦІЯ_2 в результаті здійсненого російським військовим угрупуванням терористичного акту у вигляді артилерійського обстрілу між м. Щастя Жовтневого району та Металіст Слов`яносербського району Луганської області (с. Цвітні Піски), що є підставою для оголошення його померлим.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.
Судом встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18 листопада 2013 року № 258 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_4 , призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 18 листопада 2013 року № 160-К водієм-хіміком взводу радіаційної, хімічної та біологічної розвідки, з 18 листопада 2013 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення, а на котлове (обід) з 19 листопада 2013 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 01 серпня 2014 року № 184 ОСОБА_3 призначений на посаду стрільця номера обслуги аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону військової частини НОМЕР_1 . 
Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 27 серпня 2014 року № 211 стрілець номера обслуги солдат ОСОБА_3 з 27 серпня 2014 року вибув у відрядження до ст. ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 з подальшим вибуттям в район проведення АТО для виконання завдань за призначенням.
Згідно з актом службового розслідування по факту травмування (поранення) та невстановлення місця знаходження військовослужбовців 2 БТГр, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 16 год 30 хв під час виконання бойових завдань в зоні АТО, біля населеного пункту Цвітні Піски, підрозділ потрапив у засідку, по колоні вівся вогонь з обох боків із стрілецької зброї, РПГ, ПКМ, озброєння БМП, озброєння танка, дорога була замінована керованими протитанковими мінами ТМ-62. Підрозділ 5 аеромобільно-десантної роти здійснював контрзасадні дії, вів вогонь із стрілецької зброї, РПГ, озброєння БТР-80, озброєння танку. З початку зайняли кругову оборону та відбивали наступ противника, в подальшому проходили засаду в русі на техніці. Кількість противника складала 240-260 чоловік. Після прибуття підрозділу в район населеного пункту Щастя приблизно о 17 год при перевірці особового складу було виявлено відсутність БТР-80 №129 та перелічених в акті військовослужбовців в тому числі військовослужбовця 2 БТГр - стрільця номера обслуги аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону Військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 .
За фактом загибелі військовослужбовців, в тому числі і ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слідчим відділом Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42014160690000032 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою, третьою статті 258, пункту 1 частини другої статті 115 та частини першої статті 146 КК України.
Згідно з листом слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області від 12 січня 2024 року № 59/14/397нт 08 вересня 2014 року до Старобільського МРВ Луганського обласного бюро СМЕ доставлено трупи та рештки тіл імовірно 35 військовослужбовців батальйону територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_5 » Збройних Сил України (військова частина № НОМЕР_3 ) та НОМЕР_4 аеромобільної десантної бригади АДРЕСА_2 (військова частина НОМЕР_1 ), які загинули внаслідок терористичного акту, здійсненого 05 вересня 2014 року. В подальшому встановлено, що 28 трупів не підлягали ідентифікації, оскільки були сильно пошкодженими, тобто непізнаваними. Оскільки зазначений обстріл відбувся на непідконтрольній українській владі території та частина тіл загиблих була сильно пошкоджена, встановити ДНК-профілі усіх військовослужбовців, які загинули та зникли безвісті в результаті обстрілу 05 вересня 2014 року було неможливо. 
Витягом з наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_5 (по стройовій частині) від 19 червня 2015 року № 138 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_3 стрільця номера обслуги 5 аеромобільно-десантної роти НОМЕР_2 аеромобільно-десантного батальйону, який зник безвісти під час виконання завдань в районі проведення Антитерористичної операції зараховано у розпорядження командира військової частини-польова пошта НОМЕР_5 до дня повернення у військову частину. 
Окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.
Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті (частини друга, третя статті 46 ЦК України).
Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.
Цивільним законодавством передбачено декілька підстав для оголошення фізичної особи померлою: по-перше, тривала безвісна відсутність, тобто якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років; по-друге, особа пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, якщо у місці постійного проживання фізичної особи немає відомостей про місце її перебування протягом шести місяців; по-третє, за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру фізична особа може бути оголошена судом померлою протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру; по-четверте, якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому, суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців 
Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 13 березня 2024 року у справі № 204/7924/23.
Таким чином, оголошення померлим (смерть in absentia) – це судове визнання померлим фізичної особи, про яку за місцем постійного проживання відсутні будь-які відомості про місце її перебування протягом встановленого строку. Оголошення особи померлою юридично прирівнюється до фізичної смерті, є припущенням смерті (praesumptio mortis) і має своїм наслідком припинення правоздатності особи. Тому при оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.
Натомість, відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 506/358/22 (провадження № 61-7094св23) зазначено, що: «заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті та від оголошення особи померлою. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 10 червня 2021 року у справі № 591/1461/19. Отже, встановлення факту смерті фізичної особи на підставі пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України можливе лише тоді, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, за яких настала смерть, і факт неможливості реєстрації органом державної факту смерті».
Тобто, за наявності незаперечних доказів про смерть особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17.
Звертаючись із заявою про оголошення померлим військовослужбовця ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військова частина НОМЕР_1 обгрунтовує вимоги заяви тим, що під час виконання бойових завдань в зоні АТО потрапляння в засідку військовослужбовців Військової частини НОМЕР_1 , серед яких був і солдат ОСОБА_3 , та подальша його відсутність протягом тривалого часу дають обґрунтовані підстави вважати його загиблим.
При оголошенні особи померлою суд виходить із презумпції смерті особи, тобто припущення, що на момент розгляду справи особи немає в живих, однак встановити це достеменно неможливо. Оголошення особи померлою здійснюється судом на підставі непрямих доказів або у зв`язку з тривалою безвісною відсутністю.
Аналіз матеріалів справи свідчить про те, що 05 вересня 2014 року близько 16 год 30 хв біля населеного пункту Цвітні Піски зниклий безвісти ОСОБА_3 виконуючи завдання у зоні проведення АТО у Луганській області у складі 80 аеромобільної бригади ЗСУ потрапив у засідку російських військових угрупувань, які здійснили терористичний акт у вигляді артилерійського обстрілу.
Судом встановлено, що у червні 2022 року Військова частина НОМЕР_1 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 .
Рішенням Франківського районного суду м Львова від 19 липня 2023 року у справі №465/3147/22 заяву Військової частини НОМЕР_1 задоволено. Визнано встановленим факт загибелі військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Оголошено померлим з ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Постановою Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року рішення Франківського районного суду м Львова від 19 липня 2023 року змінено, викладено резолютивну частину у наступній редакції:
«Визнати померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця м. Івано-Франківська, пропавшого безвісти в с. Цвітні Піски Слов`яносербського району Луганської області за обставин, що загрожували йому смертю при виконанні військового обов`язку в бою за свободу і незалежність України внаслідок збройного конфлікту під час антитерористичної операції проти збройної агресії російської федерації».
Постановою Верховного Суду від 02 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_9 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задоволено частково.
Рішення Франківського районного суду м Львова від 19 липня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року скасовано.
У задоволенні заяви Військовою частини НОМЕР_1 про оголошення померлим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , відмовлено.
Відмовляючи у задоволенні заяви Військовою частини НОМЕР_1 про оголошення померлим військовослужбовця Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 у справі №465/3147/22, Верховний Суд зауважив, що наявні в матеріалах справи докази свідчать про точно визначений час смерті ОСОБА_7 , тому правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України), а висновки судів про оголошення ОСОБА_7 померлим, є помилковими.
З матеріалів даної справи вбачається, що ОСОБА_3 був разом з ОСОБА_7 в підрозділі, що потрапив у засідку 05 вересня 2014 року біля населеного пункту Цвітні Піски.
Обставини зникнення безвісти ОСОБА_10 та ОСОБА_7 були предметом службового розслідування, за результатами якого складено акт актом службового розслідування по факту травмування (поранення) та невстановлення місця знаходження військовослужбовців 2 БТГр..
Таким чином, вищезазначені військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 , місце заходження яких не встановлено, зникли безвісти в один час за однакових обставин під час артилерійського обстрілу 05 вересня 2014 року. 
Оскільки наявні в матеріалах справи докази свідчать про точно визначений час смерті ОСОБА_3 , за конкретно встановлених обставин, правильним буде звернення до суду із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України), а не про визнання її померлою на підставі статті 46 ЦК України, що свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції про задоволення заяви Військової частини НОМЕР_1 про оголошення ОСОБА_3 померлим.
Зазначені обставини є підставою для відмови у задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 про визнання померлим військовослужбовця ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). 
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2025 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення.
У задоволенні заяви Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, ОСОБА_1 , про визнання померлим ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , – відмовити. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 20 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В. 

Судді: Мікуш Ю.Р. 

Шандра М.М.