Справа № 209/6635/23
Провадження № 2/209/74/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2026 р. м. Кам`янське
Дніпровський районний суд міста Кам`янського у складі:
головуючого судді Лобарчук О.О.,
за участю секретаря Золотих Л.М., 
позивача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Стребіж А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,-  

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить суд: розподілити спільне майно подружжя шляхом виділення у власність ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_1 ) автомобіля HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 ; призначити ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки НОМЕР_4 ) в якості грошової компенсації вартості 50% автомобіля HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 в сумі 128 590,00 грн. які ОСОБА_1 перерахує на його картковий рахунок протягом тридцяти днів після набрання рішенням чинності; припинити право спільної сумісної власності ОСОБА_2 на автомобіль HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 ; судові витрати покласти на Відповідача по справі.
В обґрунтування свого позову вказала, що між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 23 вересня 2006 року був укладений шлюб, який зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів вчинено актовий запис № 899. Дніпровським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 14 квітня 2018 року розірвано шлюб між подружжям, про що складений відповідний актовий запис
№27. У період шлюбу на спільні кошти подружжя вони придбали рухоме та нерухоме майно
і організували спільний бізнес, проте зараз вони з колишнім чоловіком не можуть дійти згоди
щодо розподілу спільного майна. Всі спільні речі, документи на нерухомість, автомобіль
знаходяться в користуванні у Відповідача. На її прохання здійснити поділ та почергове
користування майном вона отримала відмову. За період шлюбу ними було придбано майно, що є сумісною власністю, а саме автомобіль HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 . Згідно відповіді ТСЦ МВС №1244 №31/4-12443баз-2023 від 26.09.2023 на адвокатський запит №04-09/23 від 19.09.2023 вказаний транспортний засіб зареєстрований за ОСОБА_2 з 01.09.2010 року. Враховуючи стан здоров`я Відповідача, отримання мінімального розміру пенсії, як наслідок, - неможливість утримання автомобіля в належному технічному стані, вважає правильним постановлення судового рішення про визнання за нею права власності на автомобіль HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 з одночасним припиненням права спільної сумісної власності на рухоме майно ОСОБА_2 і виплатою йому 1/2 вартості автомобіля. При спільному обговоренні шляхів вирішення вказаного питання, Відповідач надав усну згоду щодо такого поділу. Для визначення вартості транспортного засобу, адвокатом Позивача на підставі адвокатського запиту №01-10/23 від 09.10.2023 року, направленого суб`єкту оціночної діяльності ОСОБА_3 з проханням провести визначення можливої ринкової, вартості автомобіля HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 з наданням звіту про оцінку майна. Вартість робіт відповідно до рахунку № 60/23 від 09.10.2023 року становить 3480,00 грн. Квитанцією №9320-7601-1518-9536 від 13.10.2023 року ОСОБА_1 перерахувала на користь суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_3 вартість робіт у розмірі 3480,00 грн. Згідно зі звітом про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу ЕР- 60/10-23 від 10.10.2023 року, вартість автомобіля HYUNDAI І30, 2010 року випуску, держ. номер НОМЕР_3 складає 257 180,00 грн.
Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.
Ухвалою судді від 02 листопада 2023 року задоволена частково заява  ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на автомобіль HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).  До набрання рішенням законної сили заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо автомобіля HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 , окрім користування вищезазначеним автомобілем. (т.1 а.с.56-57)
Ухвалою судді від 11 грудня 2023 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у загальному порядку позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.(т.1 а.с.63)
Ухвалою судді від 22 лютого 2024 року задоволена заява  ОСОБА_1 про забезпечення позову. Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , житловою площею 26,5 кв.м, загальною площею 52,5 кв.м, та належить на праві власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рнокпп НОМЕР_4 . До набрання рішенням законної сили заборонено будь-яким особам у будь-який спосіб заборонити вчиняти буд-які дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_1  Застосувати даний захід забезпечення позову - до набрання законної сили рішенням суду. (т.1 а.с.80-81)
21 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про зміну предмету позову, збільшення позовних вимог. (т.1 а.с.83-85)
15 квітня 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Стребіж А.О. подала до суду заяву про повернення заяви про зміну предмету та підстав позову від 21.02.2024 року позивачу. (т.1 а.с.123-126)
30 жовтня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Дубова О.А. подала до суду заяву про зміну предмету позову, заяву про виклик свідків та клопотання про витребування доказів. (т.1 а.с.168-171, 180-181, 182-183)
Ухвалою суду від 30 жовтня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду заяви про зміну підстав та збільшення позовних вимог від 21.02.2024 року, та повернута ОСОБА_1 заява про зміну предмету позову, збільшення позовних вимог від 21.02.2024 року. (т.1 а.с.186-188)
27 листопада 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Дубова О.А. подала до суду клопотання про витребування доказів, заяву про виклик свідків та заяву про зміну предмету позову. (т.1 а.с.191-192, 195, 197-205)
29 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Стребіж А.О. подала до суду заяву про повернення заяви про зміну предмету та підстав позову від 27.11.2024 року позивачу. (т.1 а.с.233-235)
Ухвалою суду від 15 січня 2025 року відмовлено представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Дубової Олени Андріївни у прийнятті до розгляду заяви про зміну предмету позову від 27.11.2024 року. Повернута заява представника, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 - адвоката Дубової Олени Андріївни про зміну предмету позову від 27.11.2024 року. (т.1 а.с.242-244)
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Дубова Олена Андріївна залишена без задоволення. Ухвала Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 січня 2025 року залишена без змін. (т.2 а.с.50-54)
28 квітня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 – адвокат Дубова О.А. подала до суду заяву про зупинення провадження. (т.2 а.с.68-69)
06 травня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Стребіж А.О. звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на автомобіль HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 , припинивши право власності ОСОБА_1 на це майно; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошову компенсацію вартості спільного майна в загальному розмірі 128 590,00 грн. (т.2 а.с.72-74)
На обґрунтування зустрічних позовних вимог зазначено, що 23 вересня 2006 року між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був укладений шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції, актовий запис №899. 14 квітня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був розірваний. За час шлюбу подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було набуто за спільні кошти наступне манно, яке наявне на час припинення спільного ведення господарства: автомобіль марки HYUNDAI 130, тип кузову: КОМБІ-В, № кузову VIN - НОМЕР_5 , рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 , придбаний (зареєстрований) 01.09.2010 р. на ім`я ОСОБА_2 . Саме ОСОБА_2 користується спільним сумісним майном подружжя: автомобілем марки HYUNDAI 130, тип кузову: КОМБІ-В, № кузову VIN НОМЕР_5 , рік випуску 2010, сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 . З урахуванням порядку користування спільним майном подружжя, який склався між сторонами після припинення шлюбних відносин, позивач за зустрічним позовом і просить суд провести його поділ, шляхом визнання спільного автомобіля - власністю ОСОБА_2 зі стягненням з останнього на користь ОСОБА_1 грошової компенсації. (т.2 а.с.72-74)
Ухвалою суду від 07 травня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дубової Олени Андріївни про зупинення провадження по справі. (т.2 а.с.77-78)
Ухвалою суду від 22 травня 2025 року  поновлено строки на подачу зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. Зустрічна позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя - прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом. (т.2 а.с.80)
Ухвалою суду від 22 травня 2025 року закрите підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.(т.2 а.с.82)
16 червня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Стребіж А.О. до суду поданий попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат. (т.2 а.с.86-88)
18 листопада 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 – адвокатом Стребіж А.О. до суду подана заява про відшкодування судових витрат (розподіл судових витрат), в якій вона просить суд в разі задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, здійснити розподіл судових, витрат (судового збору та судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, стягнувши з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати в розмірі 41 572,00 грн. (сорок одна тисяча п`ятсот сімдесят дві гривні 00 коп.). (т.2 а.а.115-117)
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримувала свої позовні вимоги. Надалі, позивач визнала позовні вимоги за зустрічним позовом. Заперечувала у повному обсязі проти стягнення з неї судових витрат на правову допомогу на користь відповідача.
В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Стребіж А.О. заперечувала проти позовних вимог за первісним позовом, підтримала зустрічні вимоги ОСОБА_2 з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Просила стягнути з позивача за первісним позовом понесені ОСОБА_2 витрати на правничу(правову) допомогу та витрати по сплаті судового збору. Також просила під час ухвалення рішення судом скасувати заходи забезпечення позову, шляхом скасування арештів на майно.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_6 23 вересня 2006 року зареєстрували шлюб у Дніпровському відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що було зроблено актовий запис №899.(т.1 а.с.7)
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_8 , 14 квітня 2018 року розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (т.1 а.с.8)
Згідно копії паспорту громадянина України серії НОМЕР_9 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . (т.1 а.с.9-11)
Згідно звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу ЕР-60/10-23 від 09 жовтня 2023 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , ринкова (ймовірна) вартість автомобіля марки HYUNDAI 130, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на дату адвокатського запиту 09 жовтня 2023 року, становить 257180,00 грн. (т.1 а.с.13-21)
Згідно рахунку №60/23 від 09 жовтня 2023 року, виписаного ОСОБА_7 , вартість проведення оцінки автомобіля HYUNDAI 130, реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 3480,00 грн. (т.1 а.с.33)
Згідно платіжної інструкції №0.0.3248017240.1 від 13.10.2023 року, ОСОБА_1 сплачені на рахунок ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3480,00 грн. згідно рахунку №60/23 від 09.10.2023 року. (т.1 а.с.35)
Згідно відповіді ТСЦ МВС №1244 від 26.09.2023 року на адвокатський запит, згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 23 вересня 2023 року, за ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб HYUNDAI 130, 2010 р.в., 1396 куб.см., дата реєстрації 01 вересня 2010 року. (т.1 а.с.37)
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.02.2024 року, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, ВРХ №870998, посвідченого 24.10.2012 року приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу. (т.1 а.с.78)
Згідно інформації Державної податкової служби України ГУ ДПС у Дніпропетровській області, з 04.08.2003 року по 10.01.2017 року перебувала на обліку в Кам`янській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області як фізична особа – підприємець. Станом на 28.10.2024 року ОСОБА_1 обліковується в стані 16 – припинено, ліквідовано, закрито. (т.1 а.с.172)
Згідно довідки ТОВ «Абонент ХХІ» про склад сім`ї від 24.10.2024 року, за адресою: АДРЕСА_4 , зареєстровані ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.1 а.с.178)
Згідно акту №655 про проживання від 25.10.2024 року, складеного КП КМР «Добробут», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Разом з нею проживав без реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2002 року по 2014 рік, про що підтверджують сусіди. (т.1 а.с.179)
У той же час, як встановлено судом, угоди про добровільний поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжям не досягнуто.
Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.
Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 55 Конституції України установлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-яким не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України).
Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Така норма закону встановлює презумцію права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі.
Такі ж роз`яснення містяться у і п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним, та про поділ спільного майна подружжя». Зокрема, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.
Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.
Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.
З огляду на матеріали справи, розподіл майна самим подружжям, а також ту обставину, що шлюб сторін було розірвано 14.04.2018 року, автомобіль HYUNDAI 130, реєстраційний номер НОМЕР_3 , знаходиться у відповідача ОСОБА_2 , що не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. 
За загальним правилом при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пленум Верховного Суду України у пунктах 22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснив судам, що вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
Щодо оцінки транспортного засобу, то позивачкою ОСОБА_1 до позовної заяви був наданий звіт про вартість транспортного засобів, а саме: згідно звіту про оцінку ринкової вартості колісного транспортного засобу ЕР-60/10-23 від 09 жовтня 2023 року, складеного ФОП ОСОБА_3 , ринкова (ймовірна) вартість автомобіля марки HYUNDAI 130, реєстраційний номер НОМЕР_3 , на дату адвокатського запиту 09 жовтня 2023 року, становить 257180,00 грн. (т.1 а.с.13-21)
Представник відповідача ОСОБА_2 – адвокат Стребіж А.О. не оспорювала визначену Звітом вартість транспортного засобу і погодилась із зазначеною вартістю.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 (надалі - Постанова), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток.
Натомість відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.
Таким чином, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.
Отже при визначенні права спільної сумісної власності подружжя на майно встановленню підлягають не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя (правові висновки Верховного Суду України, викладені в постановах від .07.09.2016р. у справі №6-801цс16; від 12.10.2016р. у справі №6-846цс16; від 07.12.2016р. у справі №6-1568цс16).
Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що конструкція статті 60 СК України передбачає застосування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує (постанови ВС від 06 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 22 лютого 2021 року у справі №264/2232/19, постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17).
Співвідношення положень п.3 ч.1 ст.57 та ст.60 СК України дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуте подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).
Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.
Сторонами не надано жодного доказу про існування між подружжям будь-якої домовленості щодо часток у спільному майні подружжя, як і не встановлена наявність шлюбного договору, а тому суд вважає, що вказане позивачкою майно сторін є спільною сумісною власністю подружжя, частки подружжя у майні, є рівними. 
Враховуючи встановлені судом обставини, суд немає обґрунтованого сумніву щодо достовірності обставин набуття спірного рухомого майна подружжям у період їх шлюбу та його вартості на момент розгляду справи.
Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що спірний транспортний засіб набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства, тому вказане майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, приходить до висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні.
З огляду на те, що позивачка ОСОБА_9 в судовому засіданні не наполягала на задоволенні її позовних вимог та визнала зустрічні позовні вимоги в частині поділу майна, тому суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В той же час зустрічні позовні вимоги  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі.
Що стосується витрат на правову допомогу
Так, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів.
Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Відповідно до ст. 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Крім того, положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження надання правової допомоги представником позивача за зустрічним позовом надано договір про надання професійної правничої (правової) допомоги адвокатом від 11 березня 2024 року, укладений між адвокатом Стребіж А.О. і Глейзер Л.Я., додаток №1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 року, Додатковий договір №2 до до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 року, Додатковий договір №5 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 року, Додатковий договір №6 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 року, Додатковий договір №7 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 року, Акт №2 виконаних робіт за Договором про надання правничої (правової) допомоги від 11.03.2024 року.
Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки за зустрічним позовом на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 31000,00 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги. 
У зв`язку з задоволенням зустрічного позову, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2572,00 грн, відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача за зустрічним позовом.
Керуючись статтями 10, 12, 13, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити повністю. 
Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя- задовольнити частково.
Визнати за ОСОБА_2 в порядку поділу майна подружжя право власності на автомобіль марки HYUNDAI I30, тип кузову: КОМБІ-В, № кузову НОМЕР_5 , № двигуна: НОМЕР_10 , рік випуску 2010, реєстраційний номер НОМЕР_3 , припинивши право власності ОСОБА_1 на вказаний автомобіль.
Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 грошову компенсацію вартості спільного майна подружжя в загальному розмірі 128 590 (сто двадцять вісім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 витрати по сплаті судового збору в сумі 2572,00 грн. та витрати на професійну правничу(правову) допомогу в розмірі 31000 (тридцять одна тисяч) грн.
В іншій частині позовних вимог за зустрічним позовом ОСОБА_2 - відмовити.
Після набрання рішенням суду законної сили, скасувати арешт накладений ухвалою Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.11.2023 року на автомобіль HYUNDAI І30, 2010 року випуску, колір сірий, VIN-код НОМЕР_2 , держ. номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду до або через Дніпровський районний суд міста Кам`янського шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Дата складення повного судового рішення - 15 квітня 2026 року. 

Суддя О.О. Лобарчук