Справа № 165/2296/25
Провадження № 2/165/130/26 

НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,
за участю секретаря Навроцької М.Р.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 , 
представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , Міністерства оборони України про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні
встановив:

30 червня 2025 року ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Ухвалою від 29 жовтня 2025 року, за клопотанням представника позивача, суд залучив до участі у справі співвідповідачем Міністерство оборони України.
Позов обґрунтований тим, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_6 , який будучи солдатом 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 7 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальону ВЧ НОМЕР_2 , виконуючи свій військовий обов`язок, загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 в районі населеного пункту Майорськ Донецької області. Із дитинства та до часу загибелі батька позивач з останнім перебували у тісному родинному зв`язку, зокрема проводили разом дозвілля, будували плани на майбутнє, повідомляли один одному усі обставин життя, мали теплі, довірливі відносини. Батько постійно дбав про добробут та благополуччя дочки, піклувався про ОСОБА_1 та трьох її дітей (своїх онуків). Під час військової служби ОСОБА_6 систематично спілкувався з дочкою, телефонував та листувався з нею. Позивач ОСОБА_1 фактично знаходилася на утриманні свого батька ОСОБА_6 оскільки не працювала, здійснювала догляд за своїми трьома дітьми, які народилися в шлюбі з ОСОБА_7 , а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Оскільки чоловік позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 тому батько позивача ОСОБА_6 взяв на себе обов`язок по її утриманню та утриманню її дітей. ОСОБА_6 систематично пересилав їй кошти, і за останні пів року ці надходження становили загалом 100000 гривень. У 2022 році позивач зареєструвалася як фізична особа-підприємець, однак жодного доходу від підприємницької діяльності не отримала. Фінансова допомога батька ОСОБА_1 - загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 забезпечувала існування позивача та її дітей. Після його загибелі позивач зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_6 із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, однак їй повідомили, що права на таку виплату вона не має, оскільки факт перебування на її на утриманні у батька документально не підтверджено. Також вказав на те, що матір батька позивача ОСОБА_6 - ОСОБА_11 померла, а ОСОБА_12 є рідним братом позивача, а також сином загиблого ОСОБА_6 , який підтвердить викладені обставини позову. З огляду на вищезазначене, просив встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні у її батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час його смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснила, що ІНФОРМАЦІЯ_8 , під час виконання обов`язку із захисту Батьківщини її батько ОСОБА_6 загинув. В період перебування батька на службі в лавах ЗСУ вона не працювала, доглядала за трьома дітьми, вказала, що після смерті чоловіка у 2021 році, батько, з яким вона була у довірливих, дружніх, сімейних відносинах, взяв на себе всі її видатки на її дітей, зоктема і оплату навчання її сина. в Київському національному універститеті Культури. До військової служби ОСОБА_6 працював в охоронній фірмі, займався будівництвом та ремонтами автомобілів, а тому завжди мав дохід і допомагав їй та братові ОСОБА_4 . На даний час їй не вистачає батька і в неї лишилися лише теплі спогади з дитинства та юності про нього, під час яких він був поряд з нею, а в подальшому з її сім`єю (чоловіком та дітьми).
Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Вказала на те, що позивач після смерті чоловіка була у вкрай складному матеріальному становищі, доходів немала, а тому її батько ОСОБА_6 надавав систематично фінансову допомогу дочці та її дітям. Після загибелі ОСОБА_6 позивач звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_9 ) з заявою про отримання виплат, передбачених ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак їй було відмовлено у такій виплаті до постановлення рішення суду про встановлення факту перебування на утриманні у батька.
Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у позові з підстав викладених у письмових поясненнях (а.с.103-105). У яких зазначив, що питання перебування особи на утриманні досліджував Верховний Суд, і у своїй постанові від 13.01.2021, ухваленій у справі №592/17552/18, зазначив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Оскільки належними і достатніми доказами позивач не підтвердила факту, що допомога батька була постійним і основним джерелом засобів до її існування, тому немає підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .
Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 166).
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показала, що більше двадцяти років проживала за адресою: АДРЕСА_1 (поряд, по сусідству) з матір`ю загиблого військовослужбовця ОСОБА_6 , товаришувала з нею, тасобисто знала ОСОБА_14 , і у в них склалися довірливі відносини. Коли ОСОБА_15 виїжджав у відрядження та в інших справах, він залишав їй на зберігання свої грошові кошти, які за його розпорядженням, в подальшому вона передавала ці кошти його дочці ОСОБА_1 . Також він неодоразово передавав з Італії передачі та привозив сам побутову хімію, продукти, для дочки та її дітей. Також вона передавала батьківські кошти дочці ОСОБА_16 кошти для оплати витрат на утримання будинку. Після смерті зятя, систематично передавав дочці кошти в доларах США, неодноразово по 5000 доларів, а подекуди менше, по 2500 -3000 доларів США.
Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні показала, що є матір`ю позивача і відповідача ОСОБА_4 . З ОСОБА_6 перебувала у шлюбі, який було розірвано у 2016 році. Знає, що її бувший чоловік ОСОБА_6 систематично допомагав дітям, а після смерті зятя взяв усі витрати дочки на себе. За дорученням ОСОБА_6 вона особисто передавала ОСОБА_1 кошти залишені їй у розмірі 25000 грн., а пізніше 16000 грн. Вказала на те, що її дочка неодноразово опинялася у скрутному матеріальному становищі, її будинок згорів, тривалий час сім`я дочки винаймала житло, а згодом помер чоловік ОСОБА_16 , тому допомога ОСОБА_18 була єдиним джерелом існування позивача і її дітей.
Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що є дочкою позивача, і її дід ОСОБА_15 та матір ОСОБА_16 перебували у близьких родинних відносинах, їй відомо, що дід особисто систематично передавав кошти її матері (своїй дочці) та внукам (зокрема і їй) на утримання, оскільки матір не працювала, виховувала її та двох її брата та сестру, для їх сім`ї кошти, які надавались дідом були суттєвими, та становили основний бюджет їх сім`ї.
Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у судовому засіданні показали, що тривалий час товаришували з ОСОБА_21 , і знають, що він перебував у близьких родинних відносинах з дітьми, зокрема із дочкою ОСОБА_16 , постійно підтримував їх та допомагав матеріально. Позивач доходу не отримувала, займалася вихованням трьох дітей, та у подальшому, в зв`язку зі смертю чоловіка перебувала у скрутному матеріальному становищі. Також їм відомо, що допомога батька позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_18 була постійним джерелом доходу сім`ї дочки ОСОБА_16 . ОСОБА_20 підтвердив, що ОСОБА_15 був давно розлучений з матір`ю позивача, на його прохання він особисто передавав ОСОБА_16 не менше 10000 грн., а коли ОСОБА_15 не мав коштів, він їх позичав у нього, та передавав останній.
Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача (МО України), покази свідків, дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх в сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно з копією свідоцтва про народження позивача ОСОБА_22 серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововолинського міського управління юстиції Волинської області 15 вересня 2022 року (а.с.9), ОСОБА_6 є її батьком, яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_7 , з 14 червня 2002 року іменується прізвищем ОСОБА_23 (а.с.10).
У шлюбі позивача ОСОБА_1 з ОСОБА_7 народилися діти: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується долученими копіями свідоцтв про їх народження (а.с.11-13).
Чоловік позивача ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії НОМЕР_4 , виданого Боярським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 12 липня 2021 року (а.с.14).
Судом на підставі досліджених у судовому засіданні доказів в їх сукупності встановлено, що військовослужбовець 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 7 штурмової роти НОМЕР_1 штурмового батальону ВЧ НОМЕР_2 , солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , беручи участь в обороні держави і стримуванні збройної агресії РФ, ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув в районі населеного пункту Майорськ Донецької області (а.с.15).
Згідно з копією витягу із наказу командира ВЧ НОМЕР_5 №193 від 15 вересня 2022 року смерть ОСОБА_6 пов`язана з захистом Батьківщини. У зв`язку із смертю солдата ОСОБА_6 було виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, а похований він на міському кладовищі м. Нововолинська (а.с.16).
15 вересня 2022 року Нововолинським відділом ДРАЦС у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) видано свідоцтво про смерть ОСОБА_6 (а.с.17).
ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_11 , що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії НОМЕР_6 від 17 грудня 2024 року (а.с.35), як стверджує позивач була її бабою по лінії батька.
Згідно з п.2 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.
Звертаючись до суду із позовом про встановлення юридичного факту перебування на утриманні батька, позивач ОСОБА_1 вказує на те, що встановлення такого факту дозволить їй реалізувати право на отримання виплат передбачених статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби. Згідно зі статтею 16-1 цього Закону (станом на дату загибелі військовослужбовця ОСОБА_6 ) у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). 
Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення). 
Конституційний Суд України у рішенні від 03 червня 1999 року у справі №1-8/99, провадження №5-рп/99) роз`яснив, що під членом сім`ї військовослужбовця треба розуміти особу, пов`язану кровними (родинними) зв`язками або шлюбними відносинами; постійним проживанням з військовослужбовцем, веденням з ним спільного господарства. До кола членів сім`ї військовослужбовця належать його (її) дружина (чоловік), їх діти і батьки. Діти є членами сім`ї незалежно від того, чи є це діти будь-кого з подружжя, спільні або усиновлені, народжені у шлюбі або позашлюбні.
Членом сім`ї, яка перебуває на утриманні військовослужбовця, є особа, що перебуває на повному утриманні військовослужбовця або одержує від нього допомогу, яка є для неї постійним і основним джерелом засобів до існування. Це особи, що не мають власних доходів, або особи, пенсія, стипендія чи інший сукупний середньомісячний доход яких не перевищує офіційно встановленої межі малозабезпеченості (до законодавчого визначення прожиткового мінімуму). До них належать, зокрема непрацездатні.
Крім того, Конституційний суд України у своєму рішенні зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат; спільний бюджет: спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 березня 2020 року у справі №205/4245/17, провадження №61-17628св19.
Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні суду необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.
Утримання може бути повним або частковим. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Часткове утримання означає, що особа мала інші джерела доходів, однак допомога годувальника була постійним і основним джерелом засобів до існування.
Таким чином, предметом доказування у справі є обставини, які підтверджують отримання заявником допомоги, яка надавалась постійно та була основним джерелом засобів до існування.
Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї.
Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за 2022-2023 роки позивач ОСОБА_1 не отримала жодного доходу від підприємницької діяльності. Відповідно до довідок за формою ОК-5 та ОК-7 позивач до серпня 2021 року у трудових відносинах не перебувала та не отримувала жодного доходу (а.с.31-33).
Обставини тісного родинного зв`язку між батьком та дочкою підтверджуються їх спільною перепискою у месенджерах "Telegram" та "Viber". Із змісту цієї переписки суд встановив, що відносини між позивачем ОСОБА_24 та її батьком ОСОБА_6 були довірливими та теплими, а турбота батька про дочку та членів її сім`ї мала систематичний характер. Крім того батько неодноразово повідомляв дочку ОСОБА_16 (позивача) про переказ їй коштів, остання повідомляла батька про влаштування її сім`ї, їх побут та ділилася з ним враженнями від відпочинку, він в свою чергу ділився з дочкою моментами побуту та відпочинку на службів в ЗСУ тощо.
Більше того, ОСОБА_6 постійно надавав грошову допомогу дочці, і кошти надходили на рахунок позивача, що підтверджуються випискою по її картковому рахунку. 
З вказаної виписки встановлено, що 29 березня 2022 року ОСОБА_6 переказав позивачу 25000 грн., 10 травня 2022 року 34000 грн., 23 червня 2022 року 43000 гррн., 29 червня 2022 року перераховано 1400 грн. Загалом, за шість місяців, батько ОСОБА_6 переказав дочці-позивачу ОСОБА_1 кошти на загальну суму понад 100000 грн. (а.с. 29-30).
При ухваленні рішення у справі суд бере до уваги покази свідків, кожен з яких фактично підтвердив перебування позивача на утриманні батька, його тривалу систематичну матеріальну допомогу усій родині ОСОБА_23 у зв`язку з перебуванням сім`ї у складних життєвих обставинах. 
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З огляду на досліджені у справі належні та допустимі докази, суд встановив, що допомога, яка надавалася ОСОБА_6 позивачу ОСОБА_1 була для позивача постійним джерелом доходів, яке мало суттєве значення для забезпечення її існування та її сім`ї.
Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задоволити і встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні у батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст.3, ст.81, ст.258, ст.259, ст.265, ст.273, ст.315, ст.319 ЦПК України, суд 
ухвалив: 

Позов задоволити.
Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстоване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 ) на утриманні у її батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 08 квітня 2026 року.

Головуючий суддя  підпис  А.В. Василюк