ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року	Львів	Справа № 380/17148/25 пров. № А/857/49200/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

Головуючого судді: Гудима Л.Я.,
суддів: Качмара В.Я., Онишкевича Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року, головуючий суддя – Хомв О.П., ухвалене у м. Львів, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач – ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до 7 ПКЗ ДПСУ (ВЧ НОМЕР_1 ), в якому просив визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВЧ НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 без рівноцінної та повної компенсації втрат доходів; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24; визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання військового збору у розмірі 5 % з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та з суми виплаченої одноразової грошової допомоги на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24; зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору з суми, виплаченої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та з суми виплаченої одноразової грошової допомоги на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що проходив військову службу у Державній прикордонній службі України, звідки був звільнений 29.04.2022 року. На виконання рішення суду йому було виплачено компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, під час якого відповідач не виплатив компенсацію податку на доходи фізичних осіб та 5 % військового збору. Вважає дії відповідача щодо утримання сум податку з доходів фізичних осіб та 5 % військового збору протиправними з огляду на положення постанови Кабінету Міністрів України № 44, якою затверджено Порядок виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями та особами рядового і начальницького складу.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року адміністративний позов задоволено; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання податку на доходи фізичних осіб з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 без рівноцінної та повної компенсації втрат доходів; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого податку на доходи фізичних осіб при виплаті компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24; визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо утримання військового збору у розмірі 5 % з суми, виплаченої ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та з суми виплаченої одноразової грошової допомоги на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24; зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 недоотримане грошове забезпечення у вигляді утриманого військового збору з суми, виплаченої компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та з суми виплаченої одноразової грошової допомоги на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24.
Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, ВЧ НОМЕР_1 оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову відмовити. 
Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що що спірні правовідносини щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати регулюються Законом України № 2050-III від 19.10.2000 року та Порядком № 159, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року. Підставою для нарахування компенсації є затримка виплати нарахованих доходів на один і більше календарних місяців. Компенсації підлягають лише ті доходи, що мають періодичний характер (заробітна плата, грошове забезпечення, пенсії, соціальні виплати, стипендії тощо). Сума компенсації визначається як добуток невиплаченого доходу та приросту індексу споживчих цін за період затримки і виплачується в місяці погашення заборгованості. Оскільки у ВЧ НОМЕР_1 нарахування та виплата грошового забезпечення та індексації здійснені в одному розрахунковому періоді, заборгованість і затримка виплати відсутні, тому підстави для нарахування компенсації втрати частини доходів відсутні. Зазначає також, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31.10.2024 року у справі № 380/18927/24 військовою частиною НОМЕР_1 проведено нарахування компенсації втрати частини доходів у сумі 37 906,81 грн. Компенсація належить до виплати за період невиплати доходів під час проходження військової служби, а період після звільнення не підлягає відшкодуванню в межах Закону № 2050-III, оскільки за нього діє спеціальний вид відповідальності за ст. 117 КЗпП України — виплата середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Отже, компенсація втрати частини доходів нараховується лише за час невиплати грошового забезпечення у період служби, а не за період після звільнення. Вказує на те, що згідно з ст. 19 Конституції України та положеннями Податкового кодексу України, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВЧ НОМЕР_1 ) діяв у межах наданих законом повноважень при нарахуванні та утриманні військового збору із сум грошового забезпечення. Відповідно до положень ПКУ для військовослужбовців ставка військового збору становить 1,5% від доходів, одержаних у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, здійснених у період проходження служби. Якщо ж дохід виплачується після звільнення з військової служби — він вважається іншим доходом фізичної особи, що оподатковується ПДФО (18%) та військовим збором за загальною ставкою 5%.
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив військову службу у Державній прикордонній службі України. Відповідно до наказу 29.04.2023 року його було виключено зі списків особового складу загону та всіх видів забезпечення з 28.04.2023 року.
Неповнота відповідачем розрахунку при звільненні була оскаржена позивачем в судовому порядку. 
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми місячного грошового забезпечення з грудня 2020 року по день фактичної виплати 23 березня 2024 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24 зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) перерахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виходячи із розміру грошового забезпечення з урахування розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30.08.2017 року №704, з урахуванням виплачених сум.
Відповідач на виконання рішення суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 нарахував та 20.05.2025 року виплатив на картковий рахунок позивача компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 27 864 грн 93 к., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Відповідач на виконання рішення суду від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24 нарахував та 13.08.2025 року виплатив на картковий рахунок позивача одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 25% місячного грошового забезпечення в сумі 94 479 грн 75 к., що підтверджується випискою по надходженням по картці/рахунку АТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Згідно з отриманою довідкою про виплачені суми за рішеннями від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24 стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 виплату грошового забезпечення та здійснив з утриманням з нарахованої суми військового збору за ставкою 5% та з відрахуванням ПДФО 18%.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що компенсація втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення є складовою грошового забезпечення військовослужбовця, а відтак, при нарахуванні та виплаті такої слід проводити також одночасну компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб згідно Порядку №44. Разом з тим, втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати грошового забезпечення не звільняє ІНФОРМАЦІЯ_3 (військова частина НОМЕР_1 ) компенсувати ОСОБА_1 суму податку на доходи фізичних осіб та суму військового збору, оскільки саме бездіяльність останнього призвела до виплати позивачу такої вже після звільнення з військової служби та, як наслідок, після втрати статусу військовослужбовця.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.
Статтею 19 Конституції України регламентовано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ), співробітниками Служби судової охорони у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби, затверджені Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 року № 44 (далі - Порядок № 44).
Відповідно до пункту 2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус, зокрема військовослужбовця, а також особам, з числа військовослужбовців звільнених із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
За приписами частин 4-6 Порядку № 44 виплата грошової компенсації військовослужбовцям, поліцейським та особам рядового і начальницького складу здійснюється одночасно з виплатою їм грошового забезпечення.
Грошова компенсація виплачується за місцем одержання грошового забезпечення у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Територіальні органи Державного казначейства та установи банків провадять за платіжними документами видачу податковим агентам готівки для здійснення одночасно виплати грошового забезпечення та грошової компенсації із сплатою (перерахуванням) в установленому порядку податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Приписами статті 168 Податкового кодексу України врегульовано порядок нарахування, утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб.
Відповідно до пункту 168.5 статті 168 Податкового кодексу України, суми податку на доходи фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими, особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, а також визначених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" членами сім`ї, батьками, утриманцями загиблого (померлого) військовослужбовця, у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби, спрямовуються виключно на виплату рівноцінної та повної компенсації втрат доходів цієї категорії громадян.
Передбачена пунктом 168.5 статті 168 Податкового кодексу України компенсація утриманої з грошового забезпечення (грошових винагород та інших виплат) суми податку на доходи фізичних осіб здійснюється за рахунок таких сум, тобто законодавцем встановлено особливості утримання та сплати (перерахування) податку на доходи фізичних осіб для наведених у цьому пункту осіб.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Аналізуючи вищенаведене колегія суддів зазначає, що виплата щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат здійснюється при виплаті грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат.
Разом з тим, Порядком № 44 передбачено виплату грошової компенсації лише при виплаті грошового забезпечення, з якого утримуються відповідні податки та право на яке набуте у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з отриманою довідкою про виплачені суми за рішеннями від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24 ІНФОРМАЦІЯ_2 виплату грошового забезпечення та здійснив з утриманням з нарахованої суми військового збору за ставкою 5% та з відрахуванням ПДФО 18%.
Оскільки суми, які виплачені на виконання рішень Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24 безпосередньо входять до складу грошового забезпечення, тому наявні підстави для нарахування та виплати позивачу компенсації сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу.
Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у відповідача існував обов`язок нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію в розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення
Щодо нарахування позивачу військового збору на виплачену суму перерахованого грошового забезпечення за ставкою 5% від оподатковуваного доходу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до пункту 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.
Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.1 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ платниками збору є, зокрема особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.
Підпунктом 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 ПК України передбачено, що фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.
Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.2 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ об`єктом оподаткування збором є для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.
Відповідно до підпункту 163.1.2 пункту 163.1 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Підпунктом 164.2.1 пункту 164.2 статті 164 ПК України встановлено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).
Згідно з підпунктом 1 підпункту 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України ставка військового збору становить, зокрема для платників, зазначених у підпункті 1 підпункту 1.1 цього пункту, - 5 відсотків від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1 підпункту 1.2 цього пункту, крім доходів, які оподатковуються за ставкою, визначеною підпунктом 4 цього підпункту.
Відповідно до Закону України від 10 жовтня 2024 року № 4015-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у період дії воєнного стану» збільшено ставку військового збору з 1,5% до 5% від оподатковуваного доходу фізичних осіб.
Між тим, Законом України від 4 грудня 2024 року № 4113-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні» уточнений перелік доходів військовослужбовців до яких застосовується ставка військового збору у розмірі 1,5 відсотка.
Відповідно до підпункту 4 підпункту 1.3 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу XX «Перехідні положення» ПК України зазначена ставка військового збору застосовується до доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України (за винятком доходів, які звільняються від оподаткування військовим збором відповідно до підпункту 1.7 пункту 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення» Кодексу) військовослужбовцями та працівниками Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.
Матеріалами справи підтверджено, що на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22.07.2024 року у справі № 380/8638/24 та від 04.12.2024 року у справі № 380/11810/24 відповідач виплатив компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати місячного грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги з утриманням з нарахованого доходу військового збору за ставкою 5%. 
Суд апеляційної інстанції зазначає, що дохід позивача у вигляді грошового забезпечення військовослужбовця в силу положень Податкового кодексу України повинен бути оподаткованим за ставкою військового збору 1,5%.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що втрата позивачем статусу військовослужбовця на час виплати йому грошового забезпечення не звільняє відповідача від обов`язку компенсувати позивачу суму податку на доходи фізичних осіб та суму військового збору, оскільки саме бездіяльність останнього призвела до виплати позивачу такої вже після звільнення з військової служби та як наслідок після втрати статусу військовослужбовця.
Отже, дії відповідача щодо утримання військового збору у розмірі 5% з суми, виплаченої позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати по день фактичної виплати на виконання рішення суду, є протиправними.
Аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства та обставини справи, колегія суддів вважає вірним висновок суду попередньої інстанції про те, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими, відтак підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи, наведені сторонами, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.
Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.
У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.
Наведене дає підстави для висновку, що доводи сторін у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді.
З огляду на наведене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстав для скасування рішення колегія суддів не знаходить і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.
Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Державної прикордонної служби України залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 24 жовтня 2025 року у справі №380/17148/25 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Постанову разом із паперовими матеріалами апеляційної скарги надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.

Головуючий суддя	 	Л. Я. Гудим 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. В. Онишкевич