Справа № 302/231/26 
Провадження № 2/302/236/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2026 селище Міжгір`я Закарпатської області
Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:
 
головуючого, судді  Пухальського С. В.,
 
за участю секретаря судового засідання Сити Л. М.,
 
представника позивачки – адвоката  Ковтуна А. В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ковтун Андрій Володимирович, до Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, – державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва Ольга Іванівна, про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування,

 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, та визнання права власності в порядку спадкування, в обґрунтування якої її представник зазначив таке.
Батько позивачки – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок отруєння оксидом вуглецю під час пожежі, що виникла в металевому вагончику за адресою: Одеська область, Лиманський район, смт Чорноморське, вул. Курортна, територія будівництва військових гуртожитків Міністерства оборони України.
Унаслідок пожежі було знищено особисті документи ОСОБА_3 , зокрема паспорт громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків, свідоцтво про народження та інші документи.
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року у справі № 302/402/23, яке набрало законної сили 15 квітня 2023 року, встановлено факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт Чорноморське Лиманського району Одеської області, та зобов`язано Міжгірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану провести державну реєстрацію його смерті.
На підставі зазначеного рішення суду 20 квітня 2023 року Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану складено актовий запис про смерть № 1, а 21 квітня 2023 року видано свідоцтво про смерть.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне йому майно.
Позивачка ОСОБА_2 звернулася до Міжгірської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька.
Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 немає.
Разом із тим листом Міжгірської державної нотаріальної контори від 02.05.2023 № 43/01-16 повідомлено, що на день смерті спадкодавця разом із ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Оскільки місце реєстрації позивачки на момент смерті батька відрізнялося від місця його реєстрації, їй було рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2023 року у справі № 302/980/23 позивачці ОСОБА_2 визначено додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька.
Однак постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори від 22 червня 2024 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю відомостей про зареєстроване право власності на частину спадкового майна, наявністю арешту на майно спадкодавця та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів.
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року у справі № 302/1138/24 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково: знято арешти з нерухомого майна, що належало ОСОБА_3 , та визнано за позивачкою право власності в порядку спадкування на житловий будинок і частину земельних ділянок.
13 серпня 2024 року позивачка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначене майно.
Водночас через відсутність зареєстрованого права власності спадкодавця на окремі земельні ділянки за кадастровими номерами 2122486400:01:001:0034, 2122486400:01:001:0033, 2122486400:01:001:0032 питання оформлення спадщини на це майно залишилося невирішеним.
Після проведення державної реєстрації зазначених земельних ділянок позивачка повторно звернулася до Міжгірської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину.
Однак листом Міжгірської державної нотаріальної контори від 10 лютого 2026 року № 33/01-16 повідомлено, що у свідоцтві про народження позивачки відсутні відомості про дату народження її батька, а за даними Державного реєстру актів цивільного стану у записі про народження батьком дитини зазначено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тоді як померлий ОСОБА_3 мав дату народження ІНФОРМАЦІЯ_5 , що ускладнює встановлення родинних відносин між позивачкою та спадкодавцем.
У зв`язку з цим нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки.
З огляду на викладене позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить встановити факт родинних відносин між нею та ОСОБА_3 , а також визнати за нею право власності на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом.
Ухвалою суду від 25 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 09 березня 2026 року у справі витребувано докази.
Ухвалою суду від 13 березня 2026 року справу призначено до судового розгляду.
Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Від Пилипецької сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява, в якій остання просить розглянути справу без участі її представника за наявними у справі матеріалами.
Завідувачка Міжгірської державної нотаріальної контори подала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі.
Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України).
Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , є дочкою ОСОБА_3 (а. с. 12, 13).
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року, яке набрало законної сили 15 квітня 2023 року, у справі № 302/402/23 задоволено заяву ОСОБА_2 та встановлено факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Чорноморське Лиманського району Одеської області (а. с. 14-17).
Крім цього, зобов`язано Міжгірський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести державну реєстрацію смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт Чорноморське Лиманського району Одеської області.
На підставі рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 15 березня 2023 року у справі № 302/402/23 Міжгірським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 20 квітня 2023 року складено актовий запис про смерть ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 1 (а. с. 19).
02 травня 2023 року за № 43/01-16 Міжгірська державна нотаріальна контора повідомила, що разом зі спадкодавцем на день його смерті ніхто не проживав та не був зареєстрований. Оскільки місце реєстрації проживання ОСОБА_2 на момент смерті ОСОБА_3 відмінне від місця реєстрації проживання померлого, спадкоємцю необхідно звернутися до суду для продовження строку для прийняття спадщини (а. с. 21).
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 06 липня 2023 року у справі № 302/980/23 ОСОБА_2 визначено додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , тривалістю два місяці, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили (а. с. 23-28).
22 червня 2024 року державний нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєва О. І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом (а. с. 29-30). Постанова нотаріуса мотивована тим, що в Державному реєстрі речових прав відсутня інформація про зареєстроване право власності, наявний арешт на майно померлого ОСОБА_3 та відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 03 грудня 2024 року у справі № 302/1138/24 (а. с. 31-39) позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково:
- знято арешти з нерухомого майна, що належить ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ;
- визнано за ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на земельні ділянки та житловий будинок АДРЕСА_1 .
Через відсутність зареєстрованого права власності на земельні ділянки за кадастровими номерами 2122486400:01:001:0034, 2122486400:01:001:0033, 2122486400:01:001:0032 позовні вимоги в цій частині не були задоволені.
З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого батька ОСОБА_3 на земельні ділянки за вказаними кадастровими номерами ОСОБА_2 , після їх державної реєстрації, повторно звернулася до Міжгірської державної нотаріальної контори.
10 лютого 2026 року нотаріус Міжгірської державної нотаріальної контори в листі за № 33/01-16 (а. с. 66) повідомила, що у свідоцтві про народження ОСОБА_4 серії НОМЕР_2 , виданому виконавчим комітетом Річківської сільської ради Міжгірського району у 1997 році, відомості про дату народження батька ОСОБА_3 не зазначено, проте за даними Державного реєстру актів цивільного стану при реєстрації народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис про народження № 8 складений виконавчим комітетом Річківської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області 18 липня 1997 року, батьком дитини вказано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тоді як померлий ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_3 мав дату народження ІНФОРМАЦІЯ_8 , що ускладнює встановлення родинних відносин ОСОБА_5 з померлим. У зв`язку з цим нотаріус рекомендувала для видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно звернутися до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану для усунення невідповідностей або до суду для встановлення факту родинних відносин.
При вирішенні питання обґрунтованості позову в частині вимоги про встановлення факту родинних відносин суд виходить із такого.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. 
Відповідно до пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин у разі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема є необхідним для оформлення спадкових прав.
Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, який може вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб. 
Із наявних у справі доказів убачається, що позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_9 , її дошлюбне прізвище – ОСОБА_6 , а батьком у свідоцтві про народження зазначений ОСОБА_3 . Розбіжність у наданих суду документах стосується лише дати народження батька: у відомостях Державного реєстру актів цивільного стану громадян зазначено ІНФОРМАЦІЯ_10 , тоді як у рішенні суду про встановлення факту смерті, актовому записі про смерть та свідоцтві про смерть – ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Разом із тим сукупність досліджених у справі доказів свідчить про те, що зазначені відомості стосуються однієї і тієї ж особи – ОСОБА_3 , який є батьком позивачки. Вказані розбіжності у даті народження мають технічний характер та самі по собі не спростовують наявності родинних відносин між позивачкою і спадкодавцем.
Суд бере до уваги, що матеріали справи не містять відомостей про існування інших осіб із тотожними анкетними даними, які могли б бути батьком позивачки; інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не встановлено; нотаріус пов`язує неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину саме з наявністю розбіжності у відомостях про дату народження спадкодавця.
За таких обставин суд вважає, що встановлення факту родинних відносин у сформульованому судом уточненому вигляді є належним способом захисту прав позивачки та достатнім засобом усунення перешкод для реалізації її спадкових прав без вирішення питання про внесення змін до актових записів цивільного стану чи встановлення іншої дати народження спадкодавця.
Рішення суду в цій частині спрямоване на захист спадкових прав позивачки та не замінює собою документів, що видаються компетентними органами.
Щодо вимоги про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування суд зазначає таке.
Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.
Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Частиною п`ятою статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом із тим визнання права власності в порядку спадкування є винятковим способом захисту та застосовується у разі відсутності можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку.
Суд також виходить із того, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку не може використовуватися як спосіб заміни нотаріальної процедури оформлення спадщини, оскільки суд не вправі перебирати на себе повноваження нотаріуса у випадках, коли спадкові права можуть бути оформлені в позасудовому порядку після усунення перешкод для такого оформлення.
Судом установлено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 відкрита, позивачці визначався додатковий строк для прийняття спадщини, а в подальшому вона вже отримала свідоцтва про право на спадщину на частину спадкового майна.
З матеріалів справи вбачається, що перешкода для оформлення спадкових прав на спірні земельні ділянки на даний час полягає не у відсутності в позивачки права на спадкування як такого, а саме у необхідності належного підтвердження родинних відносин зі спадкодавцем через наявну розбіжність у відомостях про дату народження батька.
Отже, після встановлення судом факту родинних відносин позивачка не позбавлена можливості оформити спадкові права у нотаріальному порядку.
Суд також враховує, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту цивільного права та застосовується лише за відсутності можливості оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.
Оскільки встановлення судом факту родинних відносин усуває перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, позивачка не позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірні земельні ділянки в установленому законом порядку, а тому звернення з вимогою про визнання права власності на спадкове майно не відповідає характеру порушеного права та обраному способу його захисту.
За таких обставин вимога про визнання за ОСОБА_2 права власності на земельні ділянки в порядку спадкування є передчасною та задоволенню не підлягає.
З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню: вимога про встановлення факту родинних відносин є обґрунтованою, тоді як у задоволенні вимоги про визнання права власності необхідно відмовити.
Керуючись статтями 4, 12, 13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 273, 315 ЦПК України, статтями 392, 1216, 1218, 1268, 1296 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

 
Позовні вимоги ОСОБА_2 – задовольнити частково.
 
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (який також зазначений у окремих документах як такий, що народився ІНФОРМАЦІЯ_10 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
 
У задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування на земельні ділянки з кадастровими номерами:
 
- 2122486400:01:001:0034, площею 0,0629 га, розташовану в Закарпатській області, Хустському районі, с. Річка, урочище «Верьх», для ведення особистого селянського господарства;
 
- 2122486400:01:001:0033, площею 0,1871 га, розташовану в Закарпатській області, Хустському районі, с. Річка, урочище «Верьх», для ведення особистого селянського господарства;
 
- 2122486400:01:001:0032, площею 0,1000 га, розташовану в Закарпатській області, Хустському районі, с. Річка, урочище «Млака», для ведення особистого селянського господарства, – відмовити.
 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного тексту рішення суду.
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
 
Повний текст рішення суду складено 23 березня 2026 року.

Суддя         Пухальський С. В.