ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 р. 	Справа № 480/278/23	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Жигилія С.П. , Перцової Т.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2025, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 29.09.25 по справі № 480/278/23
за позовом ОСОБА_1 
до  11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України   
про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати висновок 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України в частині встановленого причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного в протоколі засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв №1761 від 25.10.2022;
- зобов`язати 11 Регіональну військово-лікарську комісію Міністерства оборони України встановити причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця ОСОБА_2 у формулюванні, передбаченому підпунктом "ґ" пункту 21.5 розділу II Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженим наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402: "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини".
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 залишено без змін, відмовлено в задоволенні адміністративного позову.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, зокрема про те, що хвороба – гостра серцево-судинна недостатність, яка стала причиною смерті ОСОБА_2 , виникла 02.07.2022, при тому, що після 21.06.2022 ОСОБА_2 не брав безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. Отже, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що захворювання та причина смерті ОСОБА_2 пов`язані з проходженням військової служби.
За висновками судів першої та апеляційної інстанцій, твердження позивачки про те, що ОСОБА_2 неодноразово оперували у зв`язку з внутрішньою кровотечею, спричиненою отриманим під час захисту Батьківщини захворюванням і про те, що безпосередня участь ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України в подальшому безповоротно вплинули на стан здоров`я та призвели до смерті, не підтверджуються жодними доказами. Також позивачка не довела у суді, що ОСОБА_2 під час участі у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, звертався за медичною допомогою.
Суд апеляційної інстанції зазначив, що розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак суд не може здійснювати власну оцінку підстав прийняття певного висновку, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
Апеляційний суд, посилаючись на висновки Верховного Суду у постановах від 13.06.2018 у справі № 806/526/16 та від 10.02.2022 у справі № 160/7153/20, зазначив, що оцінка визначення того, чи пов`язані захворювання з проходженням військової служби, чи із захистом Батьківщини, є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Не погодившись із рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Левченко А.О., звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій просила скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19.04.2023 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2023 і прийняти нову постанову, якою позов задовольнити повністю.
Постановою Верховного Суду від 11.04.2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Левченко Аліна Олексіївна, задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 19 квітня 2023 року та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 04 грудня 2023 року скасовано, а справу № 480/278/23 направлено на новий судовий розгляд до Сумського окружного адміністративного суду.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 року адміністративний позов ОСОБА_1 до 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування висновку, зобов`язання вчинити дії задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано висновок 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України в частині встановленого причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного у протоколі засідання № 1761 від 25.10.2022.
Зобов`язано 11 Регіональну військово-лікарську комісії Міністерства оборони України повторно розглянути матеріали щодо встановлення причин смерті ОСОБА_2 , наявності причинного зв`язку смерті з проходженням військової служби, захистом Батьківщини та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
У задоволенні інших вимог відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України (21018, м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 185, ЄДРПОУ 24979848) судові витрати у розмірі 4731 ( чотири тисячі сімсот тридцять одна) грн. 21 коп.
У задоволенні інших вимог – відмовлено.
Відповідач, не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що рішення постановлене при неправильному застосуванні норм матеріального права, просить рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що постанова у формулюванні: «Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини» застосовується до військовослужбовців, у яких захворювання виникло в період участі в бойових діях, або за наявності медичних документів початок захворювання можна віднести у період участі в бойових діях. Відповідно до довідки № 2287/2 від 16.09.2022 року, ОСОБА_2 проходив військову службу та брав участь у заходах із забезпечення оборони України з 24 лютого по 21 червня 2022 року. Разом з тим матеріали судової справи не містять медичної документації, яка б достовірно підтверджувала розвиток серцево-судинної патології у вказаний період. Всі наявні клінічні дані свідчать про те, що гостра серцево-судинна недостатність, яка зазначена як безпосередня причина смерті (лікарське свідоцтво про смерть № 220/22 від 04.07.2022 року), розвинулася як наслідок гострої виразки пілоричного відділу шлунка, ускладненої масивною шлунковою кровотечею та геморагічним шоком, вже після завершення участі у бойових діях. Відповідач зазначає, що із медичної картки стаціонарного хворого № 8158/899 встановлено, що ОСОБА_2 був госпіталізований 2 липня 2022 року, тобто через 11 днів після завершення участі в бойових діях, з діагнозом «гостра виразка пілоричного відділу шлунка, ускладнена кровотечею. Геморагічний шок». 3 липня 2022 року відбувся рецидив шлункової кровотечі, у зв`язку з чим було проведено оперативне втручання — лапаротомію, прошивання виразки пілоричного відділу шлунка, пластику ДПК. Після операції, 4 липня 2022 року, у пацієнта розвинулась гостра серцева недостатність, яка призвела до смерті. Звертає увагу суду, що зазначене у лікарському свідоцтві про смерть № 220/22 від 04.07.2022 року формулювання «хронічний гепатит» не відповідає фактичним медичним даним. Біохімічні показники крові від 3 липня 2022 року (АЛТ – 0,17; 0,37; АСТ – 0,45; 0,50 мкмоль/г мп при нормі 0,1–0,68) не свідчать про наявність активної фази гепатиту. Крім того, морфологічні прояви кровотечі локалізовані у пілоричному відділі шлунку, що характерно для виразкової хвороби, а не для ускладнень гепатиту, при якому типово спостерігаються кровотечі з варикозно розширених вен стравоходу. Таким чином, на думку позивача, зазначення хронічного гепатиту як причини смерті є необґрунтованим і не підтверджується жодними об`єктивними медичними даними, а медичні факти підтверджують, що патологічний процес, який призвів до смерті, виник уже після завершення військової служби та не має безпосереднього етіопатогенетичного зв`язку із участю в бойових діях.
Крім того, відповідач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що лікарське свідоцтво про смерть № 220/22 від 04.07.2022 року заповнено неналежним чином, оскільки у частині II пункту 11 цього документа відсутні записи про інші суттєві стани або захворювання, які сприяли настанню смерті, зокрема відомості про проведене оперативне втручання. Відповідачем зазначено, що штатна ВЛК не уповноважена визнавати медичні документи "неналежно заповненими". Відповідно до пункту 1.2 та підпунктів 2.4.1–2.4.5 глави 2 розділу І Положення, штатні ВЛК: встановлюють причинний зв`язок захворювань, травм, поранень; користуються даними медичних документів, виданих закладами охорони здоров`я; · мають право, але не обов`язок, витребувати додаткові матеріали у разі, якщо наявні є недостатніми для прийняття постанови. Тобто, ВЛК не здійснює функцій контролю правильності оформлення медичних документів — це виключна компетенція закладу охорони здоров`я, який видав документ. 
Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до підпункту 2.4.5 пункту 2.4 глави 2 розділу I Положення, ВЛК регіону має право запитувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали службового (спеціального) розслідування, дізнання, досудового розслідування, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови. Тобто, запит відповідних документів це право, а не обов`язок ВЛК. Під час засідання 11 РВЛК 25 жовтня 2022 року військовою частиною НОМЕР_2 були надані всі документи, необхідні для розгляду питання щодо наявності причинного зв`язку між захворюванням, яке призвело до смерті, та причиною смерті старшого сержанта ОСОБА_2 . На підставі всебічного аналізу наданих документів було прийнято рішення, оформлене протоколом № 1761, згідно з яким: «Захворювання, яке призвело до смерті, та причина смерті, ТАК, пов`язані з проходженням військової служби».
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги у повному обсязі.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, зокрема, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Беручи до уваги відсутність клопотань від учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_2 проходив службу у складі Збройних Сил України за контрактом ( т. 1 а.с. 17). 
Відповідно до довідок в/ч НОМЕР_2 від 16.09.2022 № 2287 та 2287/2 у періоди з 14.03.2020 по 22.11.2020, з 14.07.2021 по 09.02.2022, з 17.02.2022 по 24.02.2022 та з 24.02.2022 по 21.06.2022 ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі й стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України (т. 1 а.с.12, 13). 
Наказом командира НОМЕР_3 окремої механізованої бригади № 103-РС від 24.08.2022 ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу Збройних Сил України у зв`язку зі смертю ( т. 1 а.с. 22).
Відповідно до довідки КП “Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги” та копії медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_2 був госпіталізований до лікарні 02.07.2022 з попереднім діагнозом шлунково-кишкова кровотеча. У подальшому встановлено діагноз виразкова хвороба шлунку та дванадцятипалої кишки. Після проведеної операції діагноз — хронічний гепатит, кровотеча з гострої виразки шлунку, геморагічний шок 2-3 ступеня, анемія, гостра серцево-судинна недостатність ( т. 2 а.с. 101-116).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер. На підставі записів лікаря у медичній документації видано лікарське свідоцтво про смерть № 220/22. У пункті 11 частині 1 рядку а) хворобою (патологічним станом) що призвели до смерті зазначено гостру серцево-судинну недостатність. Рядок б) не містить ніяких записів. У рядку в) зазначено “хронічний гепатит”. Приблизний час між початком захворювання і смертю “до доби” (т. 1 а.с. 19-20).
Відповідно до витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, каліцтв № 1761 від 25.10.2022 «Захворювання колишнього військовослужбовця, старшого сержанта ОСОБА_2 , отримане ним під час проходження військової служби: «Гостра серцево-судинна недостатність» та «Хронічний панкреатит», послужило причиною його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено лікарським свідоцтвом про смерть № 220/22, виданим 04.07.2022 КП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги», свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_4 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції 04.07.2022. Захворювання та причина смерті, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби».
Вважаючи висновок 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України щодо визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, каліцтв № 1761 від 25.10.2022 протиправним, ОСОБА_1 звернулася до суду із цим позовом.
Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що висновок 11 Регіональної ВЛК МО України у протоколі № 1761 від 25.10.2022 в частині встановлення причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України щодо добросовісності та обґрунтованості, є протиправним та підлягає у цій частині скасуванню. Крім того, суд першої інстанції дійшов висновку необхідність зобов`язати 11 Регіональну ВЛК МО України повторно розглянути матеріали щодо встановлення причин смерті ОСОБА_2 , наявності причинного зв`язку смерті з проходженням військової служби, захистом Батьківщини та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначено Законом № 2232-ХІІ.
Частиною третьою статті 1 вказаного Закону передбачено, що військовий обов`язок включає підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ст. 2 Закону України “Про військовий обов`язок і військову службу” в редакції чинній на момент виникнення правовідносин ( далі Закон № 2232-ХІІ), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Проходження військової служби здійснюється громадянами України у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402 затверджено “Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України” (далі Положення 402). Відповідно до вимог Положення 402 військово-лікарська експертиза здійснюється військово-лікарськими комісіями, які створюються при військових комісаріатах і закладах охорони здоров`я Міністерства оборони України, Служби безпеки України та інших військових формувань, а також Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України.
У відповідності до положень п. п.1.1, 1.3 глави 1 розділу І Положення 402 військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям. До основних завдань військово-лікарської експертизи зокрема віднесено визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Відповідно до п.2.1 глави 2 розділу І Положення 402, для проведення військово-лікарської експертизи створюються ВЛК, штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).
Згідно з п. 21.5 глави 21 розділу II Положення 402 ВЛК може встановити причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв з формулюванням: 
а)“Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини” - якщо вони одержані під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту при здійсненні самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань, а також під час захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, під час безпосередньої участі у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів;
б) “Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби” - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння) у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, у випадках, передбачених частиною 3 статті 24 Закону № 2232-ХІІ;
ґ) “Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини”, якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті “а” цього пункту. Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести або підтверджують початок захворювання на період перебування в діючій армії;
д) “Захворювання (поранення, контузія, каліцтво, травма), ТАК, пов`язане з проходженням військової служби” - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності.
Згідно із п. 21.7 гл. 21 розділу ІІ Положення 402 передбачено, що постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 06.02.2001 № 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23.02.2001 за №169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України).
Відповідно до п. 21.9, 21.30 глави 21 розділу II Положення 402 визначення причинного зв`язку захворювання (поранення, контузії, каліцтва, травми), що призвело до смерті військовослужбовця, колишнього військовослужбовця, проводиться штатними ВЛК. Постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання, травми (поранення, контузії, каліцтва), яке призвело до смерті військовослужбовця і причину смерті приймається в одному з формулювань, вказаних у пунктах 21.4, 21.5 розділу II Положення.
Так, відповідно до копії витягу з протоколу засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії з визначення зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 1761 від 25.10.2022 вбачається, що комісією на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 220/22, виданого 04.07.2022 КП “Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги” та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 , виданого 04.07.2022 Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) встановлено захворювання ОСОБА_2 , отримане ним під час проходження військової служби: “Гостра серцево-судинна недостатність. Хронічний панкреатит”, яке потягло його смерть. Встановлено причинний зв`язок захворювання, яке призвело до смерті військовослужбовця з формулюванням: “Захворювання та причина смерті, ТАК, пов`язане із проходженням військової служби” ( т. 1 а.с. 18).
У лікарському свідоцтві про смерть ОСОБА_2 №220/22 у рядку “а” безпосередньою причиною смерті, зазначено гостра серцево-судинна недостатність. Захворюванням, яке призвело до безпосередньої причини смерті у рядку “в” вказано: хронічний гепатит. Рядки “б” та “г” свідоцтва не заповнені. У витягу ж з протоколу № 1761 засідання відповідача захворюванням, яке призвело до гострої серцево-судинної недостатності ОСОБА_2 зазначено хронічний панкреатит (т. 1 а.с. 20-21).
Отже, у лікарському свідоцтві про смерть від 04.07.2022 №220/22 та у витягу з протоколу № 1761 засідання 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, травм, каліцтв від 25.10.2022 вказані різні захворювання, які викликали основну причину смерті військовослужбовця – «гостру серцево-судинну недостатність».
Разом з тим, матеріали справи місять довідки військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2022 № 2287 та 2287/2, відповідно до яких у періоди з 14.03.2020 по 22.11.2020, з 14.07.2021 по 09.02.2022, з 17.02.2022 по 24.02.2022 та з 24.02.2022 по 21.06.2022 ОСОБА_2 брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі й стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України (т.1 а.с.12, 13).
У акті проведення розслідування нещасного випадку смерті від 14.07.2022 за вх.№5468/окп наведені висновки, що 02.07.2022 близько 16:30 старшому сержанту ОСОБА_2 на території дислокації підрозділу 7 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в АДРЕСА_2 стало зле, під час здійснення заходів із захистом Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Київської області. Цього ж дня близько 17:00 старшого сержанта ОСОБА_2 було доставлено до державного закладу «Центру спеціалізованої медичної допомоги зони відчуження МОЗ України», який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Після чого його було госпіталізовано до КНП «Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги», яка знаходиться за адресою АДРЕСА_3 (т. 1 а.с. 68).
Наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 14.07.2022 №1100 «Про підсумки проведення службового розслідування по факту смерті під час лікування старшого сержанта ОСОБА_2 » містить аналогічні висновки, що 02.07.2022 близько 16:30 старшому сержанту ОСОБА_2 на території дислокації підрозділу 7 механізованої роти НОМЕР_6 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 , в м. Чорнобиль стало зле, під час здійснення заходів із захистом Батьківщини, забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації в Київської області. Цього ж дня близько 17:00 старшого сержанта ОСОБА_2 було доставлено до державного закладу «Центру спеціалізованої медичної допомоги зони відчуження МОЗ України», який знаходиться за адресою: Київська обл. м. Чорнобиль, вул. Кірова, буд. 21. Після чого його було госпіталізовано до КНП «Київській міській клінічній лікарні швидкої медичної допомоги», яка знаходиться за адресою м. Київ вул. Братиславська, буд. 3 (т. 1 а.с. 63-64).
Крім того, матеріали справи місять медичну документацію стаціонарного хворого ОСОБА_2 (т. 1 а.с.110 – 141).
Згідно довідки КП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» №850 від 11.08.2025 військовослужбовець ОСОБА_2 12.02.1967 перебував на лікування КНП «КМКЛ ШМД» з 02.07.2022 23:20 год. по 03.07.2022 20:10 год. (т. 2 а.с. 104). 
Також, за змістом наведеної довідки, при госпіталізації померлого військовослужбовця 02.07.2025 о 23:20 в приймальному відділенні поставлено попередній діагноз – шлунково кишкова кровотеча. У відділенні реанімації 00:10 03.07.2022 виразкова хвороба ДПК, FIIB. Надалі 03.07.2022 о 16:20 відбувся рецидив кровотечі з виразки ЦДПК, FIIB. Після операції 03.07.2022 діагноз: хронічний гепатит, кровотеча з гострої виразки пілоричного відділу шлунку, геморагічний шок 2-3 ступеню, анемія. 03.07.2022 рецидив кровотечі.
Згідно посмертного епікризу після операції стан критичний, нестабільний, 03.07.2022 о 19:30 відбулась зупинка серцево-судинної діяльності, реанімаційні заходи неефективні, констатовано біологічну смерть о 20:10 (т. 2 а.с. 112).
Разом з тим, частина II пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть №220/22, де мали бути записані інші суттєві стани або захворювання, які сприяли настанню смерті, але не були пов`язані із хворобою чи станом, що безпосередньо призвели до смерті (операції, інфаркт міокарда, інсульт), не заповнена, відомості про те, що військовослужбовець мав оперативні втручання, не зазначені (т. 1 а.с. 19-20).
Проте, як вірно зроблено висновки судом першої інстанції, приймаючи рішення щодо причинного зв`язку захворювання, смерті ОСОБА_2 відповідач не встановив всіх належних обставини. Не встановив причини госпіталізації військовослужбовця до КП “Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги”, діагнози, які були встановлені при госпіталізації та призначене і проведене лікування. Не взяв до уваги неналежне заповнення лікарського свідоцтва про смерть. А саме відсутність записів у частині II пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть № 220/22 про інші суттєві стани або захворювання, які сприяли настанню смерті, але не були пов`язані із хворобою чи станом, що безпосередньо призвели до смерті. 
Відповідач не скористався своїм правом витребовувати медичні та інші документи, необхідні для прийняття постанови.
Стосовно доводів апеляційної скарги відповідача що законодавець визначає право, а не обов`язок ВЛК витребовувати медичні документи, то колегія суддів вважає такі доводи безпідставними, з огляду на таке.
Відповідно до п. п. 2.4.5 п. 2.4 розділу 2 “Органи військово-лікарської експертизи “Положення 402 (у редакції на момент виникнення правовідносин) ВЛК регіону має серед іншого мали право приймати постанови згідно з Положенням; витребовувати особові та пенсійні справи, медичні документи, матеріали адміністративного розслідування, дізнання, судового розгляду, характеристики, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови; залучати для вирішення питань військово-лікарської експертизи головних (провідних) медичних спеціалістів та інших лікарів-спеціалістів, за необхідності - інших спеціалістів, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець; приймати постанови, а за необхідності переглядати свої постанови про причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та смерті у осіб, звільнених з військової служби, з військовою службою (крім постанов ЦВЛК).
Тобто, завданням ВЛК відповідно до Положення № 402, є, зокрема визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених з військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть.
Для цього відповідач наділений правом витребовувати медичні документи, архівні довідки, витяги з наказів, актів, протоколів та інші документи, необхідні для прийняття постанови.
Отже, саме для визначення причинного зв`язку захворювань та травм у військовослужбовців Військово-лікарські комісії можуть витребувати необхідні документи.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною Верховним Судом у постанові від 11.04.2025 року у справі № 480/278/23.
Стосовно доводів апеляційної скарги про те, що ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК, колегія суддів зазначає наступне.
Причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців визначають штатні ВЛК; у колишніх військовослужбовців інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, та військових формувань колишнього СРСР, правонаступниками яких вони стали, - штатні ВЛК цих військових формувань та оформлюють протоколом за формою, наведеною в додатку 19 (пункт 21.3).
Дійсно, у цьому контексті варто звернути увагу на постанову від 10 лютого 2022 року у справі № 160/7153/20 у якій Верховний Суд наголосив, що перевірка правильності прийнятого військово-лікарською комісією рішення виключно за медичними показниками не входить до компетенції адміністративного суду.
Адміністративний суд, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення), передбаченим частиною другою статті 2 КАС України, критеріям, не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.
Дискреційні повноваження – це повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору із будь-ким. З огляду на положення статті 2 КАС України щодо компетенції адміністративного суду останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Тобто, встановлення причинного зв`язку захворювання зі смертю військовослужбовця на підставі медичних документів, для проведення якої потрібні спеціальні знання в медичній сфері є дискреційними повноваженнями ВЛК, а тому суд не вправі перебирати на себе повноваження цього органу.
Водночас, розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити їх законність в межах дотримання процедури прийняття таких.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду в постанові від 16.04.2025 року у справі № 160/31586/23.
У справі ж, що розглядається, 11 Регіональної ВЛК, приймаючи рішення щодо причинного зв`язку захворювання, смерті ОСОБА_2 не встановив всіх належних обставини, хоча матеріалами справи місять докази безпосередньої участі ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення національної безпеки та оборони України, відсічі й стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій і Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з агресією російської федерації проти України, а також докази того, що 02.07.2022 ОСОБА_2 госпіталізований до КП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» у зв`язку із різким погіршенням стану здоров`я, у зв`язку із внутрішньою кровотечею.
За таких обставин та правового врегулювання з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо визнання протиправним та скасувати висновок 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України в частині встановленого причинного зв`язку захворювання та смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , відображеного у протоколі засідання № 1761 від 25.10.2022 та зобов`язання 11 Регіональну військово-лікарську комісії Міністерства оборони України повторно розглянути матеріали щодо встановлення причин смерті ОСОБА_2 , наявності причинного зв`язку смерті з проходженням військової служби, захистом Батьківщини та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
При прийнятті рішення у даній справі суд врахував позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки інших аргументів учасників справи), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; від 06.09.2005 р.; п. 89), Проніна проти України (заява № 63566/00; 18.07.2006 р.; п. 23) та Серявін та інші проти України (заява № 4909/04; від 10.02.2010 р.; п. 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994 р., п. 29).
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу 11 Регіональної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України - залишити без задоволення.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 04.09.2025 по справі № 480/278/23 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Я.М. Макаренко 	
Судді	   	С.П. Жигилій   Т.С. Перцова