П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
——————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/30013/25	

Перша інстанція: суддя Хлімоненкова М.В.,
повний текст судового рішення
складено 28.10.2025, м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді –	Кравченка К.В.,	
судді –	Джабурія О.В.,	
судді –	Вербицької Н.В.,	

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
У вересні 2025 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі- відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 73% до 68% грошового забезпечення та обмеження пенсії максимальним розміром при здійсненні перерахунку пенсії на підставі Довідки №1335 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року, Довідки №1336 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року, Довідки №1337 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року, Довідки №1338 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року.
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки №1335 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року, Довідки №1336 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року, Довідки №1337 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року, Довідки №1338 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року в розмірі 73% грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року, з 01.03.2022 року, з 01.02.2023 року, 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року, з 01.05.2025 року та виплатити з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Одеській області та отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб. На виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року по справі 420/28110/24, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з розрахунку 68% грошового забезпечення та обмежено її максимальним розміром. Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі довідок з розрахунку 73% грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром. Відповідач відмовив у задоволенні заяви у зв`язку з відсутністю правових підстав. Таку відмову позивач вважає протиправною, що і стало підставою для звернення до суду.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28.10.2025 року позов задоволено частково наступним чином:
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 з 73% до 68% грошового забезпечення при здійсненні перерахунку пенсії з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.03.2022, з 01.02.2023, 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025, з 01.05.2025 та щодо обмеження пенсії максимальним розміром при здійсненні перерахунку пенсії з 01.02.2022, з 01.03.2022, з 01.02.2023, 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025, з 01.05.2025.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи із основного розміру пенсії 73% грошового забезпечення з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.03.2022, з 01.02.2023, 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025, з 01.05.2025 з урахуванням раніше виплачених сум.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.02.2022, з 01.03.2022, з 01.02.2023, 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025, з 01.05.2025 без обмеження максимальним розміром з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
Зокрема, апелянт зазначає, що Головним управлінням проведено перерахунок пенсії Позивача на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення та з урахуванням основного розміру пенсії в розмірі 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення, що передбачено ст.13 Закону №2262 в редакції на момент здійснення перерахунку.
Крім того, апелянт зазначає, що передбачені ст.46 Закону №4059-IX обмеження застосовані до позивача правомірно.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного.
З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262-ХІІ від 9 квітня 1992 року (далі - Закон №2262-ХІІ), призначену у розмірі 73% грошового забезпечення.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року по справі №420/28110/24 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.02.2020 року, 01.02.2021 року, 01.02.2022 року, 01.02.2023 року ОСОБА_1 на підставі підготовленої Управлінням Служби безпеки України Довідки №1335 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2020 року, Довідки №1336 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 року, Довідки №1337 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2022 року, Довідки №1338 від 07.06.2024 року про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2023 року та з урахуванням раніше виплачених сум.
Відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача на підставі оновлених довідок з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року та з 01.02.2023 року.
Як вбачається із копій протоколів перерахунку пенсії позивача:
з 01.02.2020 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) - 13736,14 грн;
з 01.02.2021 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) 16473,48 грн,
з 01.02.2022 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) - 20695,53 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 19340,00 грн;
з 01.03.2022 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) - 20695,53 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 19340,00 грн;
з 01.02.2023 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) склав 28704,03 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн;
з 01.03.2023 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) - 28704,03 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 20930,00 грн.;
з 01.03.2024 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) - 30204,03 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 23610,00 грн.;
з 01.03.2025 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) - 31704,03 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 23610,00 грн;
з 01.05.2025 року основний розмір пенсії складає 68% грошового забезпечення, підсумок пенсії (з надбавками) - 31704,03 грн., а з урахуванням максимального розміру пенсії 23610,00 грн.
Відтак, під час здійснення перерахунку пенсії позивача на підставі оновлених довідок відповідачем обмежено розмір пенсії позивача максимальним розміром та зменшено основний розмір грошового забезпечення позивача з 73% до 68% грошового забезпечення.
Позивач звернувся до відповідача із заявою щодо здійснення перерахунку та виплати пенсії на підставі довідок з розрахунку 73% грошового забезпечення та без обмеження її максимальним розміром.
Листом (відповідь) від 11.07.2025 року №19343-17085/П-02/8-1500/25 відповідачем зазначено, що пенсія позивачу перерахована в розмірі 68% відповідних сум грошового забезпечення. Головним управлінням на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 23.10.2024 року по справі №420/28110/24, зміненого постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27.03.2025 року, проведено перерахунок пенсії позивача. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.05.2025 року становить 23610,00 грн. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 01.01.2025 року становить 2361,00 грн., максимальний розмір пенсії становить 23610,00 грн. Розмір пенсії ОСОБА_1 на 01.07.2025 року становить 23610,00 грн..
Вважаючи обмеження пенсії максимальним розміром та зменшення основного розміру грошового забезпечення протиправним, позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження пенсії позивача з 01.02.2022 року, з 01.03.2022 року, з 01.02.2023 року, 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року, з 01.05.2025 року, право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, максимальним розміром є протиправним, здійсненим відповідачем всупереч діючим нормам чинного законодавства.
Крім того, судом зазначено, що з огляду на те, що основний розмір пенсії позивача до перерахунку складав 73% грошового забезпечення, а отже, відповідачем протиправно зменшено з 01.02.2020, з 01.02.2021, з 01.02.2022, з 01.03.2022, з 01.02.2023, 01.03.2023, з 01.03.2024, з 01.03.2025, з 01.05.2025 основний розмір пенсії з 73% до 68% грошового забезпечення.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Пенсійне забезпечення окремих категорій громадян регулюється спеціальними законами з урахуванням особливостей умов праці, характеру, складності і значущості виконуваної роботи, ступеня відповідальності, певних обмежень конституційних прав і свобод тощо. Відносини у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб врегульовані Законом №2262-ХІІ.
Відповідно до преамбули Закону №2262-ХІІ цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Державному бюро розслідувань, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, вперше введено в дію Законом №3668-VI, який набрав законної сили 1.10.2011р..
Так, згідно з положеннями ст.2 Закону №3668-VI максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про державну службу», «;Про прокуратуру», «;Про статус народного депутата України», «;Про Національний банк України», «;Про Кабінет Міністрів України», «;Про дипломатичну службу», «;Про службу в органах місцевого самоврядування», «;Про судову експертизу», «Про статус і соціальний захист громадян, як постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів», «;Про наукову і науково-технічну діяльність», «;Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «;Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», «;Про пенсійне забезпечення», «;Про судоустрій і статус суддів», Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року «Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Водночас Законом №3668-VI внесені зміни у ст.43 Закону №2262-XII, яку викладено в редакції Закону №3668-VI, а саме: максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
У подальшому, рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.
Згідно з п.2 резолютивної частини вказаного Рішення положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення, тобто 20.12.2016р..
Конституційний Суд України у Рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016, яким визнав таким, якими, що не відповідають ст.17 Конституції України, положення ч.7 ст.43 Закону №2262, виходив із того, що норми-принципи ч.5 ст.17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України стверджує, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.
Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-XII, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесені зміни у ст.43 Закону №2262-XII, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.
Тобто, положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII та положення ч.1 ст.2 Закону №3668-VІ (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону №2262-XII) та є однаковими за змістом.
Конституційним Судом України у Рішенні від 20.12.2016р. №7-рп/2016 надано оцінку правовому регулюванню спірних правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців) та визнано таким, що не відповідає ст.17 Конституції України положення ч.7 ст.43 Закону №2262-XII.
При цьому, положення ст.2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-XII), які дублюють зміст ч.7 ст.43 Закону №2262-XII, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
Отже, на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст.2 Закону №3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів вважає, що вони явно суперечать один одному.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.11.2018р. у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд дійшов висновку, що у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.
Оскільки обмеження ГУ ПФУ в Одеській області максимального розміру пенсії позивача з 01.05.2025р., право на пенсійне забезпечення якого встановлене Законом №2262-ХІІ, є протиправним, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в цій частині.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Зокрема, у постановах від 16.12.2021р. у справі №400/2085/19, від 20.07.2022р. у справі №340/2476/21, від 25.07.2022р. у справі №580/3451/21 та від 30.08.2022р. у справі №440/994/20, Верховний Суд дійшов наступних висновків:
«… на момент виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між Законом №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.
При цьому, суб`єктом владних повноважень у спірних правовідносинах надано перевагу найменш сприятливому для позивача підходу та застосовано положення ст.2 Закону №3668-VI.
Оскільки норми вказаних законів неоднаково регулюють правовідносини щодо пенсійного забезпечення військовослужбовців у частині обмеження їх пенсії максимальним розміром, колегія суддів Верховного Суду доходить висновку, що вони явно суперечать один одному
Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016р. №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI. …».
Разом з тим, ст.46 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» №4059-IX (далі Закон №4059-IX) встановлено, що у 2025 році у період дії воєнного стану пенсії, призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону №2262-ХІІ (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких (пенсійної виплати) перевищує десять прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням до суми перевищення коефіцієнтів у розмірах і порядку, визначених Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст.46 Закону №4059-IX Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №1, яка застосовується з 1.01.2025р., пунктом 1 якої установлено, що у період воєнного стану у 2025 році пенсії (пенсійні виплати), призначені (перераховані) відповідно до, зокрема, Закону №2262-ХІІ (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством), розмір яких перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, виплачуються із застосуванням коефіцієнтів до відповідних сум перевищення:
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,5;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 11 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,4;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 13 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,3;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 17 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, та не перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,2;
- до частини пенсії (пенсійної виплати), що перевищує 21 розмір прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, - 0,1.
Для осіб, пенсії яким призначено (перераховано) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, та які мають право на пенсію відповідно до Закону №1058-IV, і в яких розмір пенсії, обчисленої відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої ст.28 і ст.29 Закону №1058-IV, перевищує 10 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, коефіцієнти застосовуються до відповідних сум перевищення пенсії, призначеної (перерахованої) відповідно до актів законодавства, зазначених в абзаці першому цього пункту, понад суму пенсії, обчислену відповідно до частини першої статті 27, абзацу другого частини першої статті 28 і статті 29 Закону №1058-IV.
Пунктом 2 цієї Постанови №1 установлено, що у період воєнного стану у 2025 році коефіцієнти, визначені пунктом 1 цієї Постанови, не застосовуються до пенсій (пенсійних виплат) осіб, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а також до пенсій в разі втрати годувальника, призначених членам сім`ї загиблих (померлих, зниклих безвісти) таких осіб.
Колегія суддів акцентує увагу на тому, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-XII, ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону №1058-IV та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.
Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону №1058-IV. Водночас, пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України передбачає, що виключно законами України встановлюються, зокрема, Державний бюджет України.
Отже, аналіз положень ст.ст.8, 18 та 92 Конституції України у системному зв`язку з преамбулою Закону України №2262-XII дозволяє зробити обґрунтований висновок про те, що умови, норми та порядок пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, а також деяких інших осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, визначаються виключно положеннями спеціального закону - Закону №2262-XII.
Разом з тим, положеннями ст.46 Закону №4059-IX та Постанови №1 запроваджено тимчасове (на 2025 рік) застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, коефіцієнтів зменшення пенсії, тобто вказаними положеннями законодавства фактично встановлено інше (додаткове) регулювання відносин, відмінне від того, що встановлено Законом №2262-ХІІ, що не узгоджується із приписам статті 11 Закону №2262-ХІІ, який є спеціальним у законодавчому регулюванні відносин у сфері пенсійного забезпечення осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб.
З огляду на вищезазначене, судова колегія враховує правові висновки Конституційного Суду України, викладені в пункті 4 мотивувальної частини Рішення від 28.08.2020р. №10-р/2020 згідно з якими, предмет закону про Державний бюджет України чітко визначений у Конституції України, а тому цей закон не може скасовувати чи змінювати обсяг прав і обов`язків, пільг, компенсацій і гарантій, передбачених іншими законами України (абзац восьмий пункту 4 мотивувальної частини Рішення від 9.07.2007р. №6-рп/2007). Крім того, виходячи з того, що предмет регулювання Бюджетного кодексу України (далі - Кодекс), так само, як і предмет регулювання законів України про Державний бюджет України на кожний рік, є спеціальним, що обумовлено положеннями пункту 1 частини другої статті 92 Основного Закону України, Конституційний Суд України в Рішенні від 27.02.2020р. №3-р/2020 дійшов висновку, що Кодексом не можна вносити зміни до інших законів України, зупиняти їх дію або скасовувати їх, а також встановлювати інше (додаткове) законодавче регулювання відносин, відмінне від того, що є предметом спеціального регулювання іншими законами України (абзац восьмий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини).
Отже, Конституційний Суд України вкотре наголосив на тому, що скасування чи зміна законом про Державний бюджет України обсягу прав і гарантій та законодавчого регулювання, передбачених у спеціальних законах, суперечить ст.6, ч.2 ст.19, ст.130 Конституції України.
При цьому, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про Державний бюджет України» не має вищої юридичної сили щодо інших законів, зокрема й Закону №2262-ХІІ. Запровадження Законом №4059-IX інакшого, додаткового правового регулювання спірних правовідносин, що охоплюються предметом регулювання Закону №2262-ХІІ зумовило виникнення колізії положень двох нормативно-правових актів рівня закону, подолати якими можливо, застосувавши загальний принцип права «спеціальний закон скасовує дію загального закону» (lex specialis derogat generali).
Отже, за таким правовим підходом, при конкуренції норм необхідно застосовувати правило пріоритетності норм спеціального закону (lex specialis), тобто Закону №2262-ХІI, а положення Закону №4059-IX вважати загальними нормами (lex generalis).
Аналогічна правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 11.09.2025р. у справі №120/1081/25, від 17.09.2025р. у справі №240/1202/25 .
У зазначених справах касаційний суд також сформулював правову позицію, згідно якої застосування до призначених (перерахованих) пенсій (пенсійних виплат) певної категорії осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, коефіцієнтів зменшення пенсії згідно із ст.46 Закону №4059-IX та п.1 Постанови №1 призводить до обмеження конституційного права такої категорії осіб на належний соціальний захист, що передбачений спеціальним законом, а також порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту таких осіб, передбачених ч.5 ст.17 Конституції України. Поширення дії Закону №4059-IX та Постанови №1 на пенсії, що призначені відповідно до Закону України №2262-XII, є грубим порушенням норм Конституції України, зокрема статей 8, 19 та 92.
За таких обставин, дії ГУ ПФУ в Одеській області щодо застосування до позивача обмежень, передбачених ст.46 Закону №4059-IX є протиправними.
Щодо зменшення позивачу розміру пенсії з 73% до 68% грошового забезпечення, колегія суддів зазначає наступне.
Розміри пенсій за вислугу років визначений приписами ст.13 Закону №2262-ХІІ.
Як було встановлено судом в ході розгляду справи Позивачу з 01.01.1999 призначено пенсію за вислугу років в розмірі 73% грошового забезпечення.
Відповідно до статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, що діяла до 01.10.2011), пенсії за вислугу років призначаються у таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.
Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.
8 липня 2011 року прийнято Закон №3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи», який набрав чинності 1 жовтня 2011 року, підпунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, зокрема у частині другій статті 13 цифри « 90» замінено цифрами « 80».
27 березня 2014 року прийнято Закон №1166-VII «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні», який набрав чинності з 1 квітня 2014 року, пунктом 23 Розділу ІІ якого внесено зміни до Закону №2262-ХІІ, у частині другій статті 13 цифри « 80» замінено цифрами « 70». Ці зміни набрали чинності з 1 травня 2014 року.
В свою чергу, порядок перерахунку пенсії встановлений ст.63 Закону №2262-XII, відповідно до якої перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону.
Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені зокрема Законом від 27.03.2014 №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-XII щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії.
Враховуючи вищезазначене, положення статті 13 Закону №2262-ХІІ, якими встановлено що максимальний розмір пенсії не може перевищувати 70% від грошового забезпечення, застосовуються лише до правовідносин, що виникли після 01.05.2014 року, тобто з дня набрання ними чинності, та стосуються лише призначення пенсії, а не її перерахунку. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Підстави, умови та порядок перерахунку пенсії врегульовано іншою спеціальною нормою ст.63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону від 27.03.2014 №1166-VII не зазнала.
Аналогічні правові висновки викладені у рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 04.02.2019 за результатами розгляду зразкової адміністративної справи №240/5401/18, яке залишено без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019.
Проте враховуючи викладені вище положення законодавства та правові висновки Верховного Суду, при перерахунку пенсії має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
З урахуванням наведеного та з огляду на те, що основний розмір пенсії позивача до перерахунку складав 73% грошового забезпечення, судова колегія погоджується з відповідачем, що відповідачем протиправно зменшено з 01.02.2020 року, з 01.02.2021 року, з 01.02.2022 року, з 01.03.2022 року, з 01.02.2023 року, 01.03.2023 року, з 01.03.2024 року, з 01.03.2025 року, з 01.05.2025 року основний розмір пенсії з 73% до 68% грошового забезпечення.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.311, ст.315, ст.316, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд, –

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області – залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2025 року – без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Суддя-доповідач 		К.В. Кравченко	
Судді	  	Н.В. Вербицька   О.В. Джабурія