03.04.2026

642/7890/25
3/642/77/26
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2026 року         м. Харків
Суддя Холодногірського районного суду міста Харкова Ольховський Є.Б., за участі секретаря Семенюк А.Є., розглянувши матеріал про адміністративне правопорушення, який надійшов з Управління патрульної поліції у відношенні:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, працює машиністом автомобільного крану, який проживає: АДРЕСА_1 
у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

02.12.2025р. о 23-38 год. в м. Харків, вул. Євгена Котляра, б.8/10, водій ОСОБА_1 керував т.з. Ford Mondeo, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: звужені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду у закладі охорони здоров`я КНП ХОР ОКНЛ відмовився.
Діями ОСОБА_1 порушено вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Факт правопорушення зафіксовано протоколом серії ЕПР1 №530126 від 02.12.25р.
В судове засідання на 17.03.26р. ОСОБА_1 з`явився, провину не визнав. Пояснив що не відмовлявся від проходження огляду а лише хотів це зробити з іншим екіпажом оскільки виникла конфліктна ситуації з працівниками поліції які складали протокол.
В судове засідання на 03.04.26р. не з`явився. Про час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Представник ОСОБА_1 адвокат Ракитянська К.К. подала письмові пояснення в яких думку підзахисного підтримала. Звернула увагу суду на відсутність будь-яких підстав для зупинення поліцейськими автомобіля яким керував ОСОБА_1 оскільки правил дорожнього руху останній не порушував. Зазначила що доданий до протоколу відеозапис, з боді-камер поліцейських, не є безперервним а отже належним доказом. Зазначила що направлення на огляд ОСОБА_1 від поліцейських не отримував та після вказаних подій двічі проходив медичний огляд у лікарів наркологів, зокрема 03.12.2025р. та 08.12.2025р. і жодних ознак наркотичного сп`яніння виявлено не було. Прохала при ухваленні рішення врахувати данні про особу ОСОБА_1 та не позбавляти його водійських прав.
У судове засідання на 03.04.26р. адвокат Ракитянська К.К. в режимі відеоконференції не з`явилась. Згідно до довідки складеної секретарем до системи ВКЗ не підєдналась. Через «Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи за підстав отримання ОСОБА_1 травми.
Враховуючи що судові засідання вже декілька разів відкладались, пояснення ОСОБА_1 по суті справи судом отримані, ставлення адвоката викладені в письмових поясненнях, відповідно до положень ст.268 КУпАП визначний вичерпний перелік справ про адміністративні правопорушення, під час розгляду яких участь особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою, а справа про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ст.130 КУпАП до таких не відноситься, тому суд вважає можливим проводити подальший розгляд справи у відсутність ОСОБА_1 та його захисника.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Розумність тривалого судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі. Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст. 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. 
Дослідивши матеріали справи, оглянувши відеозапис з нагрудного реєстратора поліцейського, судом встановлено наступне.
Відповідно до п. 2.5. Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Частиною 1 статті 130 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції , а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Суд визнає непереконливим доводи захисту щодо згоди з боку ОСОБА_1 на проходження огляду 02.12.2025р. оскільки діючим КУпАП не передбачено такої вимоги особи, відносно якої складається протокол про адміністративне правопорушення, як згода їхати на огляд на стан сп`яніння з іншим екіпажом поліції ніж ті які складають вказаний протокол. 
Зауваження сторони захисту що до матеріалів справи долучено компакт- диск, на якому міститься лише фрагменти відеозапису із нагрудної камери працівника поліції, що на думку апелянта свідчить про те, що працівники поліції під час проведення відеозйомки процедури складання матеріалу про адміністративне правопорушення порушили принцип безперервності її застосування, а тому такий відеозапис не може бути належним та допустимим доказом, не є слушними, так як на ньому зафіксовано цілком всю подію фіксації правопорушення, сама якість зйомки є достатньою та такою, що виключає жодні сумніви щодо оцінки тих подій, які на запису зафіксовано.
Також, розпаковка відеозапису на окремі файли на відеоносії, долученому до протоколу про адміністративне правопорушення, обумовлена його суто технічними властивостями. До того ж, в даному випадку відеозапис не є єдиним доказом по справі, який оцінюється в сукупності з іншими доказами, в тому числі результатами огляду, що містяться у відповідному акті. Також, даний відеозапис повністю узгоджується з іншими зібраними у справі доказами.
При цьому, відповідно до приписів ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів у справі про адміністративне правопорушення, який оцінюється у сукупності з іншими доказами по справі, й обставини, що містяться на вказаному відеозаписі, повністю узгоджується зі змістом обставин, викладених як у протоколі про адміністративне правопорушення, так й у долучених до нього доказах.
В даному ж випадку відеозапис є достовірним доказом по справі, який був досліджений та оцінений судом в сукупності з іншими доказами.
Посилання захисника на те що ОСОБА_1 двічі пройшов огляд на стан сп`яніння зокрема 03.12.2025р. та 08.12.2025р. які не виявили наявність ознак перебування в стані наркотичного сп`яніння судом відхиляються оскільки порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння регламентується ст.266 КУпАП та Інструкцією «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/735, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 11.11.2015 року за № 1413/27858 (далі Інструкція).
Пунктом 7 частини I Інструкції передбачено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).
Пунктом 9 частини IІ Інструкції передбачено, що з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Пунктом 20 частини IІ Інструкції передбачено, що висновок щодо результатів медичного огляду особи на стан сп`яніння складається в усіх випадках безпосередньо після огляду особи у трьох примірниках: перший примірник видається під підпис поліцейському, який доставив дану особу на огляд, другий видається оглянутій особі, а третій залишається в закладі охорони здоров`я.
З вищевикладеного вбачається, що медичний огляд особи на стан сп`яніння проводиться у присутності поліцейського. Таким чином проходження ОСОБА_1 самостійно огляду на стан сп`яніння 03.12.25р. не відповідав вимогам діючого законодавства.
На переглянутому відеозаписі вбачається пояснення працівника поліції що підставою для зупинки було недотримання водієм правил ДРУ щодо освітлювальних приладів проти чого сам ОСОБА_1 не заперечував наполягаючи що достатньо одного працюючого освітлювального приладу. Суд звертає увагу на те що під спілкування з поліцейським з боку ОСОБА_1 постійно лунає нецензурна лайка, припускається поведінка яку можна назвати «що не відповідає обстановці».
Матеріали провадження містять направлення на медичний огляд відносно ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 складений 02.12.2025р. у відповідності до додатку 1 до Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» . Ніяких порушень при його оформленні судом не вбачається.
Факт вчинення правопорушення підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №530126 від 02.12.25р., рапортом інспектора, направленням, даними відеозаписів, які міститься в матеріалах справи.
Суд, дослідивши матеріали адміністративної справи, приходить до висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення повністю підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступень його вини, майновий стан, відсутність обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, встановлених КУпАП.
ОСОБА_1  ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно облікових даних НАІС ДДАІ отримував посвідчення водія – НОМЕР_2 від 12.09.2013р., що підтверджується довідкою Управління патрульної поліції в Харківській області.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП з особи, на яку накладено адміністративне стягнення слід стягнути судовий збір у сумі 665,60 грн.
Керуючись ст. ст. 33, 40, 268, 283, 284, ч. 1 ст.130 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та піддати адміністративному стягненню у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Стягнути з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі  665,60 грн.
Штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Документ, що підтверджує сплату штрафу, або його копія не пізніше трьох робочих днів після закінчення строку, передбаченого частиною першою статті 307 КУпАП, надсилається правопорушником до органу (посадовій особі), який виніс постанову про накладення штрафу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 КУпАП.
Згідно з положеннями ст. 303 КУпАП термін пред`явлення постанови до виконання протягом 3-х місяців.

Суддя       Є. Ольховський