ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/12951/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого - судді Дмитрука В.В.,
за участю секретаря судового засідання Сімори Д.Р.,
представника позивача Тарана О.П.,
представника відповідача Яртись І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом фермерського господарства «ЄДК» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

ВСТАНОВИВ:

Фермерське господарство «ЄДК» (далі – ФГ «ЄДК», позивач) звернулось з позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 07.10.2025 №№ 0295910702, 0295920702, 0295930702, 0295940702.
В обґрунтування позовних вимог представник позивача вказує, що ГУ ДПС у Волинській області було проведено позапланову виїзну документальну перевірку ФГ «ЄДК» щодо дотримання податкового законодавства, про що складено акт перевірки від 26.08.2025 №23684/07-02/33000311, який було отримано ФГ «ЄДК» 05.09.2025.
На підставі вказаної перевірки податковим органом було винесено наступні податкові повідомлення-рішення (далі - ППР): №0295940702 від 07.10.2025, №0295920702 від 07.10.2025, №0295930702 від 07.10.2025 та №0295910702 від 07.10.2025.
ФГ «ЄДК», не погоджуючись з результатами перевірки, спрямувало керівнику ГУ ДПС у Волинській області заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 26.08.2025 №23684/07-02/33000311 з обґрунтуванням причин незгоди з прийнятими за її результатами податкових повідомлень-рішень, та надавши до нього всі необхідні документи.
Однак, ГУ ДПС у Волинській області своїм листом повідомило, що посадовими особами ФГ «ЄДК» до заперечення надано документи, що не спростовують висновки податкового органу, викладені у акті документальної позапланової виїзної перевірки ФГ «ЄДК».
Із вищевказаним ППР ГУ ДПС у Волинській області від 07.10.2025 №№0295910702, 0295920702, 0295930702, 02959407022 позивач не згідний, вважає його таким, що прийнято з порушенням вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) і без наявності на те правових підстав, тому звернувся до суду з даною позовною заявою.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаним позовом, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено у даній справі підготовче засідання на 11:00 год. 10.12.2025 в залі судових засідань Волинського окружного адміністративного суду, розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Словацького, 1 (3).
В поданому до суду відзиві на позовну заяву від 26.11.2025 представник відповідача позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні з мотивів правомірності оскаржуваних ППР. Зазначив, що за період з 01.01.2021 по 30.08.2024 ФГ «ЄДК» задекларовано єдиного податку четвертої групи у загальній сумі 324 793,21 грн. 
Перевіркою повноти визначення єдиного податку 4 групи встановлено його завищення всього на 272 914,75 грн, в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 7 411,00 грн, 2023 рік на суму 73 979,95 грн та 2024 рік на суму 124 817,00 грн.
Відповідно до ст.292-1 ПКУ об`єктом оподаткування для платників єдиного податку 4 групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди. 
Відповідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи ТзОВ «ЄДК» мало у своєму користуванні земельні ділянки (рілля) площею: у 2021 році 240,4404 га, у 2022 році 238,1486 га, у 2023 році 229,4986 га, у 2024 році 234,5372 га.
Перевіркою відображених у рядку 3 Податкової декларації платника єдиного податку 4-ї групи «Нараховано за рік усього» показників за період з 01.01.2021 по 30.08.2024 у загальній сумі 324 793,21 грн встановлено, що на формування цього показника мали вплив такі показники: площа га ріллі, грошова оцінка 1 га с\ угідь, а також ставка податку
Проведеним аналізом задекларованих показників у вищенаведених звітах встановлено, що за даними Єдиного Державного реєстру нерухомого майна по ФГ «ЄДК» зареєстровано договорів про оренду сільськогосподарських угідь (ріллі), право користування на які складає під урожай 2021 року площею 160,609 га, під урожай 2022 року 196,5038 га, під урожай 2023 року площею 204,4274 га та під урожай 2024 року площею 220,3927 га, про що наведено в додатку №5 до даного акту, фактично засіяно під урожай 2021 року земельних угідь площею 240 га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238 га та під урожай 2024 року площею 234 га.
Відповідно, по ФГ «ЄДК» встановлено невідповідність наявних орендованих площ до фактично посіяних.
Представник відповідача зазначив, що відповідно до даних державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - ДРРП), за фермерським господарством зареєстровано право користування земельними ділянками площею під урожай 2021 року 160,609 га, під урожай 2022 року 196,5038 га, під урожай 2023 року площею 204,4274 га та під урожай 2024 року площею 220,3927 га, що є меншим за площу, відображену у звіті за формою 29-сг та становить під урожай 2021 року земельних угідь площею 240га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238га та під урожай 2024 року площею 234 га.
Таким чином, земельні ділянки, не підтверджені державною реєстрацією права користування/власності, не можуть вважатися сільськогосподарськими угіддями у розумінні пп. 14.1.77, 14.1.235 ПКУ.
Разом з тим, зазначено про відсутність законних підстав ФГ «ЄДК» використовувати спрощену систему оподаткування та перебувати на єдиному податку четвертої групи на період 2022-2024 років за дані періоди здійснено донарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток.
ФГ «ЄДК» мало дотримуватись, але не виконало податковий обов`язок визначений статтею 36 ПК України, який полягає в обчисленні, нарахуванні та сплаті податку.
У ході перевірки встановлено, що в бухгалтерському обліку ФГ «ЄДК» відсутній запис за Дт рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» з Кт рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» на суму безоплатно отриманих ТМЦ у розмірі 72 48 8753,95 грн за період з 01.01.2021 по 30.08.2024, в результаті чого, при визначенні суми доходів в рядку «Інші операційні доходи звіту» про фінансові результати ФГ «ЄДК» дана сума не врахована.
Представник ГУ ДПС у Волинській області зазначив, що у ході перевірки встановлено розбіжність між показниками фінансової звітності з даними бухгалтерського обліку, яка призвела до заниження суми фінансового результату до оподаткування за звітний період 2022 рік всього на 3 441 870 грн.
В результаті чого, встановлено порушення ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV із змінами та доповненнями, п.44.1, 44.2 ст. 44, пп.134.1.1, п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України занижено суму фінансового результату до оподаткування за 2022 рік на суму 3 441 870 грн.
Перевіркою встановлено, що за даними бухгалтерського обліку ФГ «ЄДК» відображено за записи по Дт рах.205 «Будівельні матеріали» з Кт рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТзОВ «Ангар-Будсевіс» всього на суму 15 257 838,86 грн, в т.ч. за період липень-грудень 2021 року на суму 8 677 193,34 грн та січень-грудень 2022 року на суму 6 580 645,54 грн.
При цьому, ФГ «ЄДК» до перевірки не надано документів, підтверджуючих придбання від ТОВ «АНГАР-БУДСЕВІС» будівельних матерів.
Отже, у даному випадку фактично мало місце оприбуткування та використання в господарській діяльності товарів, джерело походження яких не встановлене. Наявність факту оприбуткування та використання в господарській діяльності є свідченням їх набуття у власність (безоплатного отримання) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання.
Також, зазначено, що за даними Єдиного Державного реєстру нерухомого майна по ФГ «ЄДК» зареєстровано договорів про оренду сільськогосподарських угідь (ріллі), право користування на які складає під урожай 2021 року площею 160,609 га, під урожай 2022 року 196,5038 га, під урожай 2023 року площею 204,4274 га та під урожай 2024 року площею 220,3927 га., про що наведено в додатку №5 до даного акту.
При цьому, ФГ «ЄДК» фактично засіяно під урожай 2021 року земельних угідь площею 240 га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238га та під урожай 2024 року площею 234 га. 
Разом з тим встановлено, що ФГ «ЄДК» не здійснюється ідентифікація полів (присвоєння номерів, ведення польових карток, облік витрат та врожайності по кожному полі) та аналітичний облік за окремими земельними ділянками. Це унеможливлює належний контроль за дотриманням сівозмін, використання добрив та ЗЗР, а також не дозволяє визначити фактичну собівартість продукції в розрізі окремих полів.
Відповідно, по ФГ «ЄДК» встановлено невідповідність наявних орендованих площ до фактично посіяних за 2021 рік на 79,39 га (або 33%), 2022 рік на 41,5га (або 14,4%), 2023 рік на 33,57га (або 14,1%), 2024 рік на 13,6га (або 5,8%).
ФГ «ЄДК» на порушення п.198.5 ст.198 ПКУ занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 191 605,96 грн, в т.ч. за травень 2021 року на суму 45 043,08 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,47 грн, травень 2022 року на суму 94 762,41 грн.
Враховуючи вищевикладене, представник відповідача вважає, що підстави для задоволення позовних вимог ФГ «ЄДК» відсутні.
У відповіді на відзив представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Додатково зазначив, що ФГ «ЄДК» було укладено ряд договорів оренди земельних ділянок за цільовим призначенням сільськогосподарські угіддя (рілля). Зазначає, що усі договори оренди земельних ділянок були надані працівникам ДПС які брали участь в перевірці ФГ «ЄДК».
Так в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна по за ФГ «ЕДК» зареєстровано право користування: за 2021 рік загальною площею 160,609 га., за 2022 рік загальною площею 196,5038 га, за 2023 рік загальною площею 204,4274 га, за 2024 рік загальною площею 220,3927 га
Вказана інформація підтверджується актом перевірки сторінка 7 акту.
Відповідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку четвертої трупи ФГ «ЄДК» мало у своєму користуванні земельні ділянки (рілля) площею: у 2021 році загальною площею 240,4404 га, у 2022 році загальною площею 238,1486 га, у 2023 році загальною площею 229,4986 га, у 2024 році загальною площею 234,5372 га.
Така різниця зумовлена тим, що частина договорів оренди земельних ділянок була укладена з відступленням від загальних правил щодо часу вступу в дію положень договору до його державної реєстрації на підставі ч.3 ст.63 1 Цивільно-процесуального кодексу України.
В договорах оренди зазначено, що договір є укладеним якщо сторони у належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотним умовами договору є умови про предмет договору, умови що визначені законом як істотні або є необхідними для договору даного виду, а також умови, що яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. У цих зазначених договорах сторони домовились, що згідно ч.3 ст.631 Цивільно-процесуального кодексу України усі умови цього договору діють з дати підписання договору.
Тобто, законодавство України дозволяє сторонам договору оренди землі відступати від загальних правил щодо часу вступу в дію положень договору до його державної реєстрації.
Разом з тим, зазначено, що проведеним аналізом у акті перевірки задекларованих показників у вищенаведених звітах встановлено, що ФГ «ЄДК» відображено у поданих податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи користування земельними ділянками (рілля) площею: у 2021 році 240,4404 га, у 2022 році 238,1486 га, у 2023 році 229,4986 га, у 2024 році 234,5372 га.
Також актом перевірки встановлено, що фактично засіяно під урожай 2021 року земельних угідь площею 240 га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238 га та під урожай 2024 року площею 234 га.
Тобто, ФГ «СДК» і засіяно, і задекларовано однакові площі за 2021-2024 роки.
Тому, жодних розбіжностей з приводу використаних та орендованих земельних ділянок ФГ «ЄДК» немає, є розбіжність стосовно зареєстрованих в ЄРЗД договорів та договорів укладених згідно ч.3 ст.631 ЦКУ. 
08.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив у якій зазначила, що ФГ «ЄДК» відображено у поданих податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи користування земельними ділянками (рілля) площею: у 2021 році 240,4404 га, у 2022 році 238,1486 га, у 2023 році 229,4986 га, у 2024 році 234,5372 га. 
Разом з тим, фактично засіяно під урожай 2021 року земельних угідь площею 240 га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238 га та під урожай 2024 року площею 234 га. 
Зазначає, що земельні ділянки, зазначені у звіті за формою №29-сг як сільськогосподарські угіддя, фактично не підтверджені правовстановлюючими документами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
Таким чином, земельні ділянки, не підтверджені державною реєстрацією права користування/власності, не можуть вважатися сільськогосподарськими угіддями у розумінні пп. 14.1.77, 14.1.235 ПКУ. 
Враховуючи викладене, частка сільськогосподарського товаровиробництва визначається з урахуванням лише тих земельних ділянок, що підтверджені записами ДРРП.
Це призводить до невиконання вимог п.291.4.1 ПКУ щодо перебування на спрощеній системі оподаткування (ЄП 4-ї групи) та зумовлює необхідність переходу на загальну систему оподаткування з податком на прибуток.
Відповідно, по ФГ «ЄДК» встановлено невідповідність наявних орендованих площ до фактично посіяних.
Щодо посилання ФГ «ЄДК» на відсутність можливості проводити ідентифікацію полів через значну кількість договорів оренди зауважуємо, що фермерське господарство не виконало свій обов`язок щодо належної ідентифікації земельних ділянок. 
Посилання позивача на значну кількість договорів оренди та відповідно кадастрових номерів не обставиною, яка звільняє платника від такого обов`язку.
Представник відповідача зауважує, що у поданій відповіді на відзив позивач фактично не заперечує встановлених контролюючим органом порушень, не пояснює розбіжність, яка встановлено у ході перевірки між даними звітів про фінансовий результат та даних регістрів бухгалтерського обліку платника податків.
ФГ «ЄДК» здійснено бухгалтерські проведення Дт 205 – Кт 631 на суму 8 677 193 грн за 2021 рік та 6 580 645,54 грн за 2022 рік. 
Такі записи означають, що підприємство нібито придбало матеріали у контрагентів (рахунок 631), які фактично надійшли на склад (рахунок 205). 
Однак документи, які б підтверджували це придбання, відсутні. Фактичного руху матеріалів не зафіксовано, а відображення матеріалів на рахунку 205 не має під собою жодного документального підґрунтя.
Враховуючи вищезазначене, ГУ ДПС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а підстави для задоволення позовних вимог ФГ «ЄДК» відсутні.
10.12.2025 у судовому засіданні суд заслухав питання та відповіді сторін, вирішив за необхідне оголосити перерву для подання додаткових пояснень до 11 години 00 хвилин 12.01.2026.
23.12.2025 через систему «Електронний суд» від ГУ ДПС у Волинській області у якій зазначив, що перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 098 972 грн, в т.ч. за звітний період травень 2021 року на суму 45 043,0 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,0 грн, травень 2022 року на суму 94 762,0 грн, грудень 2022 року на суму 764 176,0 грн, серпень 2024 року на суму 8 973,0 грн, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в пунктах 3.1.3.1 розділу III акта перевірки.
Перевіркою встановлено, що в порушення п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями не здійснено реєстрацію податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму всього 1 098 791,60 грн, в т.ч. за звітний період травень 2021 року на суму 45 043,08 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,47 грн, травень 2022 року на суму 94 762,41 грн, грудень 2022 року на суму 764 176,11 грн, серпень 2024 року на суму 8 972,60 грн.
09.01.2026 через систему «Електронний суд» від представника позивача надійшли додаткові пояснення у яких зазначив, що податковим органо було надано суду додаткове пояснення з даного приводу в якому фактично скопійовано п.3.1.3.3. акту перевірки, без жодних пояснень щодо здійснення таких нарахувань.
Представник ФГ «ЄДК» зауважує, що даним пунктом акту перевірки фактично окрім наведених цифр та періодів не вказано по яких саме господарських операціях встановлено заниження податку на додану вартість, в чому полягає таке порушення, не вказано жодного договору, накладної видаткової чи податкової накладної, актів чи інших первинних документів, що суперечить Про затвердження Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків №727 від 20.08.2015 п.18) загальні положення акта (довідки) документальної позапланової перевірки мають містити дані, передбачені цим пунктом, залежно від питань, що підлягали перевірці.
Із акту перевірки та додаткових пояснень не вбачається яких саме господарських операцій стосується дане порушення, відсутні будь-які посилання на первинні документи, на підставі яких вчинено записи з обліку, та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків і зборів. 
Тому вважає, що ППР безпідставним та необґрунтованим.
Відповідно до довідки від 12.01.2026 вбачається, що справа №140/12951/25 за позовом ФГ «ЄДК» до ГУ ДПС у Волинській області про визнання протиправними та скасування ППР, яка була призначена до судового розгляду на 11 годин 00 хвилин 12.01.2026, відкладена у зв`язку з наказом про надання відпустки судді №02-10/6/26 від 09.01.2026.
Судове засідання призначено на 11 годин 00 хвилин 15.01.2026.
15.01.2026 у судовому засіданні суд проголосив усну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 11 годину 00 хвилин 04.02.2026.
04.02.2026 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки адвокат буде приймати участь в процесуальних заходах у кримінальному провадженні.
Судове засідання призначено на 11 годин 00 хвилин 11.02.2026.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив та додаткових поясненнях, просив його задовольнити. 
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала з підстав, викладених у відзиві, запереченні відповіді на відзив та додаткових поясненнях, просила відмовити у його задоволенні. 
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що відповідно до п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.1, п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78 з врахуванням п. п. 69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України від 02.12.2010 №2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі — ПКУ), відповідно до наказу ГУ ДПС у Волинській області від 15.05.2025 №1711-п проведена документальна виїзна позапланова перевірка ФГ «ЄДК» (з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.08.2024. 
З направленням на проведення перевірки ознайомлено керівника ФГ «ЄДК» Ревка Володимира Миколайовича під підпис 11.08.2025 та 13.08.2025, з наданням 15.05.2025 копії наказу про проведення перевірки. Перевірку проведено з відома керівника Ревка Володимира Миколайовича та у присутності бухгалтера Шульгат Валентини Віталіївни.
Перевірка проводилась з 11.08.2025 по 19.08.2025. 
Терміни проведення перевірки продовжувались відповідно до Наказу ГУ ДПС у Волинській області від 14.08.2025 №2762-п «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФГ «ЄДК». 
Акт «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки ФГ «ЄДК» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.08.2024» складено 26.08.2025 №23684/07-02/33000311. 
Перевіркою встановлено порушення ФГ «ЄДК»: 
- пп.14.1.234 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.235 п. 14.1 ст.14, пп.14.1.262 п. 14.1 ст.14, п.291.1 ст.291, пп.4 п.291.4 ст.291, ст.292-1, п.295.9 ст.295 ПКУ в результаті чого завищено суму єдиного податку 4 групи всього на 272 914,75 грн, в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 74 117,80 грн, 2023 рік на суму 73 979,95 грн та 2024 рік на суму 124 817,00 грн, в т.ч. за 1-3 кв 2024 року на суму 102 103,23 грн;
- ст.9, 11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV із змінами та доповненнями, п.5, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 "Дохід" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, П(С)БО 9 «Запаси» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.10.1999 №246 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.11.1999 за №751/4044, пп.14.1.13 п.14.1 ст.14, п.44.1, 44.2 ст.44, пп.134.1.1, п.134.1 ст.134 ПКУ, в результаті чого занижено податок на прибуток всього 7 658 194 грн, в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 4 894 379,00 грн, за 2023 рік на суму 2 763 815 грн. 
- п.44.1, 44.6 ст.44, п.п. г) п.198.5 ст.198, п.201.1 ст.201 ПКУ, в результаті чого занижено податок на додану вартість всього на 1 098 972 грн, в т.ч. за звітний період травень 2021 року на суму 45 043,00 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,0 грн, травень 2022 року на суму 94 762,00 грн, грудень 2022 року на суму 764 176,00 грн, січень 2024 року на суму 66 247,00 грн, серпень 2024 року на суму 8 973,00 грн. 
- п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 ПКУ із змінами та доповненнями в результаті чого встановлено порушення термінів реєстрації податкових накладних/ відсутність реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму податку на додану вартість всього 1 098 791,60 грн, в т.ч. за звітний період травень 2021 року на суму 45 043,08 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,47 грн, травень 2022 року на суму 94 762,41 грн, грудень 2022 року на суму 76 4176,11 грн, серпень 2024 року на суму 8 972,60 грн. 
Не погоджуючись із висновками вищезазначеного акту перевірки, користуючись правом, наданим пунктом 86.7 статті 86 ПКУ, ФГ «ЄДК» було надано заперечення №1 від 19.09.2025 (вх. №33587/6 від 22.09.2025) на акт документальної виїзної позапланової перевірки від 26.08.2025 № 23684/07-02/33000311. 
Представники ФГ «ЄДК» були повідомлені про дату та час розгляду заперечення листом №2861/12/03-20-07-02-12 від 23.09.2025, який надіслано засобами поштового зв`язку.
Розгляд заперечення відбувався в приміщенні ГУ ДПС у Волинській області (м. Луцьк, Київський майдан, 4) 02.10.2025 о 9:00 комісією з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок. 
За результатами розгляду заперечення ФГ «ЄДК» №1 від 19.09.2025 (вх. №33587/6 від 22.09.2025) на акт документальної виїзної позапланової перевірки від 26.08.2025 №23684/07-02/33000311, прийнято рішення про залишення в силі висновків акту перевірки. 
Про результати розгляду заперечення ФГ «ЄДК» було повідомлено листом ГУ ДПС у Волинській області від 02.10.2025 № 2956/12/03-20-07-02-12. 
На підставі висновків викладених у акті перевірки та за результатами розгляду заперечення ГУ ДПС у Волинській області винесені ППР, а саме: 
- від 07.10.2025 №0295940702, яким ФГ «ЄДК» було зменшено суму грошового зобов`язання за платежем: єдиний податок з с/ г товаровиробників, у яких частка с/г товаровиробн. за поперед. податк. звітн. рік дорівн. або перевищ 75% на суму 148 097,75 гривень; 
- від 07.10.2025 року №0295920702, яким ФГ «ЄДК» було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) за податковими зобов`язаннями в сумі 1 098 972,00 грн та за штрафними санкціями 274 743,00 грн; 
- від 07.10.2025 року №0295930702, яким ФГ «ЄДК» було збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на прибуток приватних підприємств за податковими зобов`язаннями в сумі 7 658 194,00 грн та за штрафними санкціями 1 914 548,5 грн; 
- від 07.10.2025 року №0295910702, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 17 000,00 грн. 
Процедура адміністративного оскарження до контролюючого органу вищого рівня на вищезазначені податкові повідомлення-рішення позивачем не застосовувалась.
Представник позивача зазначає, що при подачі заперечення на акт документальної позапланової виїзної перевірки від 26.08.2025 №23684/07-02/33000311 надав належне обґрунтування причин незгоди з прийнятими за її результатами ППР, та надав до нього всі необхідні документи.
Однак, представник ФГ «ЄДК» вважає, що контролюючим органом проігноровано надані пояснень та додані до нього всіх наявних у ФГ «ЄДК» документів, тому вважає ППР від 07.10.2025 №№ 0295910702, 0295920702, 0295930702, 0295940702 протиправними, та такими, що підлягають скасуванню. Просить задовольнити позовні вимогу у повному обсязі. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого, оскаржуючи наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді ППР та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки інших підстав щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, окрім наведених вище висновків, зазначила, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує правових наслідків такої перевірки, акт перевірки, виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 Кодексу адміністративного судочинства України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Таким чином, ППР, прийняте за наслідками перевірки та на підставі акту перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню.
З урахуванням зазначеного, а також визначених позивачем підстав позову, першочерговим у даній справі є вирішення питання дотримання контролюючим вимог податкового законодавства щодо процедури проведення документальної позапланової невиїзної перевірки позивача.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, регулює ПК України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Податковий кодекс України (далі ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, які справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій (підпункти 21.1.1, 21.1.4 пункту 21.1 статті 21 ПК України).
Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Згідно підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.
Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки відбувається згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова/позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу (пункт 77.6 статті 77, пункт 78.5 статті 78 ПК України).
Пунктом 81.1 статті 81 ПК України передбачено, що посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, направлення на проведення такої перевірки, копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.
Як установлено в абзаці п`ятому пункту 81.1 статті 81 ПК України непред`явлення або не надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.
Згідно з пунктом 81.2 статті 81 ПК України у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків.
Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної планової/позапланової виїзної перевірки, фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).
Дотримання цих вимог в їх сукупності може бути належною підставою для призначення та проведення перевірки, що, в свою чергу, є предметом дослідження у даній справі.
При цьому виїзна перевірка має проводитись виключно за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка. В ПК України відсутня норма, яка б встановлювала право податкового органу замість документальної виїзної перевірки проводити документальну невиїзну перевірку.
Згідно з пунктом 86.1 статті 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).
У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.
Відповідно до пункту 86.5. статті 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).
Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.
Підставою для проведення перевірки ГУ ДПС у Волинській області визначено п. 75.1 ст. 75, п. п. 78.1.1, п. п. 78.1.4 п. 78.1 ст.78 з врахуванням п. п. 69.2 п.69 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VI (із змінами та доповненнями) (далі — ПКУ), відповідно до наказу Головного управління ДПС у Волинській області від 15.05.2025 №1711-п проведена документальна виїзна позапланова перевірка фермерського господарства «ЄДК» (скорочена назва ФГ «ЄДК») (код ЄДРПОУ 33000311) з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства за період з 01.01.2021 по 31.08.2024.
Перевірка проводилась з 11.08.2025 по 19.08.2025. Терміни проведення перевірки продовжувались відповідно до Наказу ГУ ДПС у Волинській області від 14.08.2025 №2762-п «Про продовження терміну проведення документальної позапланової виїзної перевірки ФГ «ЄДК.
З направленням на проведення перевірки ознайомлено керівника ФГ «ЄДК» Ревка Володимира Миколайовича під підпис 11.08.2025 та 13.08.2025, з наданням 15.05.2025 копії наказу про проведення перевірки. 
Перевірку проведено з відома керівника Ревка Володимира Миколайовича та у присутності бухгалтера Шульгат Валентини Віталіївни.
Відповідно до п. 78.4 ст. 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки. 
Відповідно до п. 78.5 ст. 78 ПК України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.
Таким чином, суд вважає, що контролюючим органом були дотримані положення чинного законодавства щодо порядку призначення та проведення перевірки.
Щодо відсутності законних підстав використовувати спрощену систему оподаткування та перебувати на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку четвертої групи, суд зазначає наступне.
За період з 01.01.2021 по 30.08.2024 ФГ «ЄДК» задекларовано єдиного податку четвертої групи у загальній сумі 324 793,21 грн. 
Перевіркою повноти визначення єдиного податку 4 групи встановлено його завищення всього на 272 914,75 грн, в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 7 411,00 грн, 2023 рік на суму 73 979,95 грн та 2024 рік на суму 124 817,00 грн. 
Відповідно до ст.292-1 ПКУ об`єктом оподаткування для платників єдиного податку 4 групи є площа сільськогосподарських угідь (ріллі, сіножатей, пасовищ і багаторічних насаджень), що перебуває у власності сільськогосподарського товаровиробника або надана йому у користування, у тому числі на умовах оренди. 
Відповідно поданих податкових декларацій платника єдиного податку четвертої групи ФГ «ЄДК» мало у своєму користуванні земельні ділянки (рілля) площею: у 2021 році 240,4404 га, у 2022 році 238,1486 га, у 2023 році 229,4986 га, у 2024 році 234,5372 га.
Перевіркою відображених у рядку 3 Податкової декларації платника єдиного податку 4-ї групи «Нараховано за рік усього» показників за період з 01.01.2021 по 30.08.2024 у загальній сумі 324 793,21 грн встановлено, що на формування цього показника мали вплив такі показники: площа га ріллі, грошова оцінка 1 га с\ угідь, а також ставка податку.
Відповідно до п.291.4 ст.291 ПКУ платниками єдиного податку 4 групи можуть бути юридичні особи, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків. Підставою для заповнення звітів є показники, сформовані з використанням регістрів бухгалтерського обліку.
Встановлено, що показники у даних звітах щодо посіву та підсумків збору врожаю відповідають звітам з кількісного складського руху товарно-матеріальних цінностей та відомостями з актів витрати насіння і садівного матеріалу по ФГ «ЄДК». 
Проведеним аналізом задекларованих показників у вищенаведених звітах встановлено, що за даними Єдиного Державного реєстру нерухомого майна по ФГ «ЄДК» зареєстровано договорів про оренду сільськогосподарських угідь (ріллі), право користування на які складає під урожай 2021 року площею 160,609 га, під урожай 2022 року 196,5038 га, під урожай 2023 року площею 204,4274 га та під урожай 2024 року площею 220,3927 га, про що наведено в додатку №5 до даного акту. 
Як наведено вище, ФГ «ЄДК» відображено у поданих податкових деклараціях платника єдиного податку четвертої групи користування земельними ділянками (рілля) площею: у 2021 році 240,4404 га, у 2022 році 238,1486 га, у 2023 році 229,4986 га, у 2024 році 234,5372 га. Разом з тим, фактично засіяно під урожай 2021 року земельних угідь площею 240 га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238 га та під урожай 2024 року площею 234 га. 
Відповідно, по ФГ «ЄДК» встановлено невідповідність наявних орендованих площ до фактично посіяних. 
Разом з тим встановлено, що ФГ «ЄДК» не здійснюється ідентифікація полів (присвоєння номерів, ведення польових карток, облік витрат та врожайності по кожному полі) та аналітичний облік за окремими земельними ділянками. Це унеможливлює належний контроль за дотриманням сівозмін, використання добрив та ЗЗР, а також не дозволяє визначити фактичну собівартість продукції в розрізі окремих полів. 
Відповідно до норм ст.291 ПКУ сільськогосподарські товаровиробники для переходу на спрощену систему оподаткування або щорічного підтвердження статусу платника єдиного податку четвертої групи подають не пізніше 20 лютого поточного року загальну податкову декларацію з податку на поточний рік щодо всієї площі земельних ділянок, з яких справляється єдиний податок; звітні податкові декларації з податку на поточний рік окремо щодо кожної земельної ділянки; розрахунок частки сільськогосподарського товаровиробництва та відомостей (довідку) про наявність земельних ділянок. 
У відомостях (довідці) про наявність земельних ділянок зазначаються дані про кожний документ, що встановлює право власності та/або користування земельними ділянками, у тому числі про кожний договір оренди земельної частки (паю) та дані про державну реєстрацію такого права. 
Договірні відносини щодо оренди земельних ділянок регулюються Цивільним та Земельним кодексами України, Законом України від 06.10.19998 №161-XIV «Про оренду землі» (далі - Закон №161-XIV). Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади (п. 2 ст. 2 Земельного кодексу України). 
Статтями 125, 126 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюються відповідно до Закону України 01.07.2004 №1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону та виникає з моменту державної реєстрації такого права. 
Поряд з тим, відповідно до статей 6, 19, 25 Закону №161-XIV орендар земельної ділянки зобов`язаний приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, але не раніше державної реєстрації відповідного права оренди, тому платники єдиного податку четвертої групи не звільняються від обов`язку щодо проведення державної реєстрації укладених договорів оренди земельних ділянок. 
Для визначення початку перебігу та закінчення строку дії саме цього договору має значення не момент його підписання, а момент вчинення реєстраційних дій, тобто внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень як єдиної державної інформаційної системи, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх обтяження, суб`єктів речових прав, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об`єктів нерухомого майна, з якими закон пов`язує набрання чинності договору, а саме можливість реалізації сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. 
Такі висновки щодо набрання чинності договором оренди земельної ділянки зроблено у постанові Верховного Суду України від 13.06.2016 у справі №570/3056/15- ц (провадження №6-643цс16), у мотивувальній частині якої міститься роз`яснення аналогічного розуміння правового висновку, викладеного Верховним Судом України у постанові від 19.02.2014 у справі №0426/14068/2012 (провадження №6-162цс13). Велика Палата Верховного Суду у постановою від 15.01.2020 №322/1178/17 погоджується з цією правовою позицією та зазначає таке. Метою укладення будь-якого цивільного правочину є отримання певних правових наслідків через реалізацію сторонами своїх суб`єктивних прав та обов`язків. Правочин, укладений без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлені, є фіктивним. Разом з тим реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору. 
Велика Палата Верховного Суду у постановою від 15.01.2020 №322/1178/17 погоджується з цією правовою позицією та формує висновок відповідно до якого реалізувати свої суб`єктивні права та обов`язки сторони договору оренди земельної ділянки можуть лише після державної реєстрації такого договору.
Із врахуванням вищенаведеного судом встановлено, що земельні ділянки, зазначені у звіті за формою №29-сг як сільськогосподарські угіддя, фактично не підтверджені правовстановлюючими документами та відомостями з ДРРП. 
Відповідно до даних ДРРП, за фермерським господарством зареєстровано право користування земельними ділянками площею під урожай 2021 року 160,609 га, під урожай 2022 року 196,5038 га, під урожай 2023 року площею 204,4274 га та під урожай 2024 року площею 220,3927 га., що є меншим за площу, відображену у звіті за формою 29-сг та становить під урожай 2021 року земельних угідь площею 240га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238га та під урожай 2024 року площею 234 га.
Таким чином, земельні ділянки, не підтверджені державною реєстрацією права користування/власності, не можуть вважатися сільськогосподарськими угіддями у розумінні пп. 14.1.77, 14.1.235 ПКУ. 
Враховуючи викладене, частка сільськогосподарського товаровиробництва визначається з урахуванням лише тих земельних ділянок, що підтверджені записами ДРРП.
Отже, це призводить до невиконання вимог п.291.4.1 ПКУ щодо перебування на спрощеній системі оподаткування (ЄП 4-ї групи) та зумовлює необхідність переходу на загальну систему оподаткування з податком на прибуток. 
В результаті вищевикладеного, суд вважає, що ФГ «ЄДК» з 2022 року не підлягає використання на 2022-2024 роки спрощеної системи оподаткування та перебування на єдиному податку четвертої групи у відповідності до норм чинного законодавства. 
Так, пунктом 299.11 азац. 2 статті 299 ПКУ визначено, що у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення виїзних документальних перевірок платника єдиного податку четвертої групи невідповідності вимогам підпункту 4 пункту 291.4 та пункту 291.5 1 статті 291 цього Кодексу у податковому (звітному) році або у попередніх періодах, такому платнику за такі періоди нараховуються податки та збори, від сплати яких він звільнявся як платник єдиного податку четвертої групи, та штрафні (фінансові) санкції (штрафи), передбачені главою 11 розділу II цього Кодексу. 
Такий платник податку зобов`язаний перейти на сплату податків за загальною системою оподаткування, починаючи з наступного місяця після місяця, у якому встановлено таке порушення. Суб`єкт господарювання, який перебуває на спрощеній системі оподаткування та є платником четвертої групи єдиного податку (сільськогосподарський товаровиробник, у яких частка сільськогосподарського товаровиробництва за попередній податковий (звітний) рік дорівнює або перевищує 75 відсотків), згідно підпункту 5 п. 297.1 ст. 297 Кодексу, звільняється від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності податку на прибуток. 
За підпунктом 17.1.4 пункту 17.1 статті 17 ПКУ вбачається, що платник податків має право користуватися податковими пільгами за наявності підстав у порядку, встановленому цим Кодексом. 
Пунктом 30.1. ст. 30 ПКУ податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті. 
Пунктом 30.2. ПКУ підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат. 
Пунктом 30.9. ПКУ податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору. п. 297.1. ст. 297 ПКУ
Платники єдиного податку звільняються від обов`язку нарахування, сплати та подання податкової звітності з таких податків і зборів: 8 1) податку на прибуток підприємств; п. 123.4 ст. 123 ПКУ використання платником податків (посадовими особами платника податків) сум, що не сплачені до бюджету внаслідок отримання (застосування) податкової пільги, не за призначенням та/або всупереч умовам чи цілям її надання згідно із законом з питань відповідного податку, збору, платежу крім іншої відповідальності визначеної ПКУ - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі сум, що були використані не за призначенням та / або всупереч умовам чи цілям надання таких пільг. 
Суд зауважує, що посилання ФГ «ЄДК» на відсутність можливості проводити ідентифікацію полів через значну кількість договорів оренди є неправомірним, тобто фермерське господарство не виконало свій обов`язок щодо належної ідентифікації земельних ділянок. Посилання позивача на значну кількість договорів оренди та відповідно кадастрових номерів не обставиною, яка звільняє платника від такого обов`язку. 
Відповідна позиція платника податків суперечать правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.11.2024 у справі №420/7184/19. 
За результатами розгляду справи Верховний Суд сформував позицію, яка фактично зводиться до обов`язку сільськогосподарських товаровиробників проводити ідентифікацію полі, які вони використовують у межах своєї господарської діяльності, а також виснував про неправомірне формування платником податку сум податкового кредиту та витрат за рахунок операцій з придбання товарно-матеріальних цінностей, використання яких у господарській діяльності документально не підтверджено, оскільки з наявних у матеріалах справи документів не можливо встановити (ідентифікувати) на яких саме земельних ділянках було використано товарно-матеріальні цінності, чи перебувають такі землі ділянки у власності чи оренді.
Враховуючи вищезазначене, в порушення пп.14.1.234 п. 14.1 ст. 14, пп. 14.1.235 п. 14.1 ст.14, пп.14.1.262 п. 14.1 ст.14, п.291.1 ст.291, пп.4 п.291.4 ст.291, ст.292-1, п.295.9 ст.295 ПКУ завищено суму єдиного податку 4 групи всього на суму 272 914,75 грн, в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 74 117,80 грн, 2023 рік на суму 73 979,95 грн та 2024 рік на суму 124 817,00 грн, в т.ч. за 1-3 кв 2024 року на суму 102 103,23 грн. 
Разом з тим, враховуючи відсутність законних підстав ФГ «ЄДК» використовувати спрощену систему оподаткування та перебувати на єдиному податку четвертої групи на період 2022-2024 років, ФГ «ЄДК» за дані періоди підлягає переведенню на загальну систему оподаткування та штрафних санкцій відповідно.
Судом встановлено, що перевіркою повноти визначення податку на прибуток за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 встановлено заниження податку на прибуток всього в сумі 7 658 194 грн, в т.ч. за звітний період 2022 рік на суму 4 894 379 грн, 2023 рік в сумі 2 763 815 грн, внаслідок порушень, викладених в п.3.1.1.1 акту перевірки. 
Зведені дані щодо задекларованих та встановлених у ході проведення перевірки показників Звіту про фінансові результати (звіту про сукупний дохід) (форма №2) платника податків за період з 01.01.2021 по 31.12.2023 наведено в додатку №3 до акта перевірки.
Оскільки у ФГ «ЄДК» відсутні законні підстави використовувати спрощену систему оподаткування та перебувати на єдиному податку четвертої групи на період 2022-2024 років за дані періоди здійснено донарахування податкових зобов`язань з податку на прибуток, як за загальною системою оподаткування. 
Суд зазначає, що невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст. ст. 16, 36 ПКУ зі змінами та доповненнями. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. 
Не дотримання цих правил та норм, є умисними діями особи, які визначають її вину у вчиненні податкового правопорушення. 
У відповідності до п. 36.1 ст. 36 ПКУ обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України від 02.12.2010 №2755-VI зі змінами та доповненнями, законами з питань митної справи. Не виконання податкового обов`язку, у відповідності до п. 109.1 ст.109 ПКУ є податковим правопорушенням, за яке передбачена фінансова відповідальність. 
Таким чином, ФГ «ЄДК» удавано, цілеспрямовано створено умови, які направлені на невиконання вимог чинного законодавства щодо визначення податку на прибуток та є свідченням того, що дані дії (бездіяльність) ним вчинені умисно. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст. 16, 36 ПКУ. ФГ «ЄДК» мало дотримуватись, але не виконало податковий обов`язок визначений статтею 36 ПКУ, який полягає в обчисленні, нарахуванні та сплаті податку.
Як встановлено матеріалами справи, у звітах з кількісного складського руху товарно-матеріальних цінностей ФГ «ЄДК» відображено кількість збору врожаю як власновирощеної сільськогосподарської продукції. 
Відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від №996-XIV із змінами та доповненнями, Наказу Мінагрополітики України від 04.06.2009 №390 «Про затвердження форм первинних документів з обліку в сільському господарстві» та Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку біологічних активів та сільськогосподарської продукції, затверджених Наказом Мінфіну від 29.12.2006 №1315 визначено основний пакет первинних документів для оформлення обмолоту сільськогосподарських культур, який включає: 
-путівки на транспорт/дорожні листи (оформляються на автомобілі чи трактори, що перевозять зерно з поля до току); 
-талони або відомість зважування зерна (реєстр приймання з поля – видаються водіям/комбайнерам, містять дані про бункерну вагу, культуру, поле, дату;
- акт на оприбуткування с/г продукції (форма 36-сг фіксує фактичний вихід зерна з конкретного поля); 
- акт виконання робіт з обмолоту (підтверджує обсяг обмолочених площ або намолоченого зерна, є підставою для розрахунків); 
-складські документи (реєстр надходження зерна на склад (журнал, картки складського обліку). 
При цьому судом встановлено, що ФГ «ЄДК» документів, підтверджуючих оприбуткування зерна та іншої продукції з поля на склад/по складському обліку, під час проведення перевірки не надано, про що складено акт від 19.08.2025 №4687/07-02/33000311. 
Вищенаведене свідчить про відсутність документального підтвердження надходження власно вирощеної с/г продукції в асортименті, що суперечить нормам п.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від №996-XIV із змінами та доповненнями, п.44.1 ст.44 ПКУ, оскільки підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, та що, відповідно, не дає можливості підтвердити власну врожайність. 
Таким чином, встановлено факт оприбуткування ФГ «ЄДК» сільськогосподарської продукції без документального підтвердження джерела його походження. 
Отже, підсумовуючи вищенаведене, фактично мало місце оприбуткування та використання в господарській діяльності товарів, джерело походження яких не встановлене.
Наявність факту оприбуткування та використання в господарській діяльності є свідченням їх набуття у власність (безоплатного отримання) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. Відповідно до П(С)БО 9 «Запаси» товари оприбутковуються за справедливою вартістю на дату їх отримання одночасно із визнанням доходу від безоплатно отриманих активів. Справедливою вартістю у відповідності до норм П(С)БО 15 «Дохід» є сума за яку актив може бути обміняний між обізнаними, зацікавленими та незалежними сторонами, зокрема за ринковою ціною. 
Зведені відомості визначення вартості безоплатно одержаних активів за справедливою вартістю наведено в додатку №7. 
Наслідки в бухгалтерському та податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків. 
Враховуючи те, що зміна вартості активу відбулася з джерела невідомого походження, такі операції повинні бути відображені платником із фактичного змісту операцій відповідно до норм п.5 П(С)БО 15 «Дохід» яким визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена, та відображені у бухгалтерському обліку бухгалтерськими записами дебетом рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» з одночасним визначенням доходів (кредитом 719 «Інші доходи від операційної діяльності») на вартість отриманих товарів. 
Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Відповідно до п.7 П(С)БО 15 «Дохід» визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. 
Відповідно до п.21 П(С)БО 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. 
Отже, оприбутковані ФГ «ЄДК» товарно-матеріальні цінності по рах. 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» на загальну суму 72 488 753,95 грн відповідають визначенню безоплатно отриманих відповідно до вимог пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПКУ, та визначенню активів відповідно норм п.5 П(С)БО 15 «Дохід». 
У ході перевірки встановлено, що в бухгалтерському обліку ФГ «ЄДК» відсутній запис за Дт рахунку 27 «Продукція сільськогосподарського виробництва» з Кт рахунку 719 «Інші доходи від операційної діяльності» на суму безоплатно отриманих товаро-матеріальних цінностей (далі – ТМЦ) у розмірі 72 48 8753,95 грн за період з 01.01.2021 по 30.08.2024, в результаті чого, при визначенні суми доходів в рядку Інші операційні доходи звіту про фінансові результати ФГ «ЄДК» дана сума не врахована. 
Враховуючи вищевикладене, в порушення пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПКУ, п.5, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, встановлено заниження інших операційних доходів та, відповідно, фінансового результату до оподаткування всього на загальну суму 56 028 288,26 грн, в т.ч. за 2021 рік на суму 23 505 272,81 грн, за 2022 рік на суму 17 168 486,8 грн, за 2023 рік на суму 15 354 528,65 грн.
Крім того, за даними звітів про фінансові результати (звіті про сукупний дохід) (форма №2) по ФГ «ЄДК» показник по ряд.2290 «Фінансовий результат до оподаткування» за 2021 рік становить 3 113 700,00 грн, 2022 рік – 4 301 200,00 грн, за 2023 рік – 527 500,00 грн.
Реєстр кореспонденції рахунків бухгалтерського обліку та показників фінансового результату до оподаткування у звіті про фінансові результати (звіті про сукупний дохід) (форма №2) ФГ «ЄДК» за період з 01.01.2021 по 31.12.2024 наведено в додатку №6 до акта перевірки. 
У ході перевірки встановлено розбіжність між показниками фінансової звітності з даними бухгалтерського обліку, яка призвела до заниження суми фінансового результату до оподаткування за звітний період 2022 рік всього на 3 441 870,00 грн. 
Відповідно до ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV із змінами та доповненнями, - підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. 
Згідно з пунктом 44.1 та 44.2 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. 
Для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. 
Відповідно до п.п.134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України об`єктом оподаткування податку на прибуток підприємств є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень розділу III Кодексу. 
Враховуючи вищенаведене, та в порушення ст.11 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV із змінами та доповненнями, п.44.1, 44.2 ст. 44, пп.134.1.1, п.134.1 ст.134 ПК України занижено суму фінансового результату до оподаткування за 2022 рік на суму 3 441 870 грн.
Щодо взаємовідносин з контрагентом ТзОВ «Ангар-Будінвест», суд зазначає наступне. 
Перевіркою встановлено, що за даними бухгалтерського обліку ФГ «ЄДК» відображено за записи по Дт рах.205 «Будівельні матеріали» з Кт рах.631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» по контрагенту ТзОВ «Ангар-Будсевіс» (всього на суму 15 257 838,86 грн, в т.ч. за період липень-грудень 2021 року на суму 8 677 193,34 грн та січень-грудень 2022 року на суму 6 580 645,54 грн. 
ФГ «ЄДК» дебетове сальдо по рах.205 «Будівельні матеріали відображено» станом на 31.12.2021 в сумі 8 677 193,34 грн відображено по ряд.1100 «Запаси» Балансу на 31.12.2021 року та Балансу на 31.12.2022 року. 
Позивачем дана вартість будівельних матеріалів за даними бухгалтерського обліку за грудень 2022 року відображена записами по Дт рах 151 «Незавершене будівництво зерноскладу» з Кт рах.205 «Будівельні матеріали» на суму 15 257 838,86 грн. 
При цьому, ФГ «ЄДК» до перевірки не надано документів, підтверджуючих придбання від ТзОВ «Ангар-Будсевіс» будівельних матерів. 
Згідно відомостей Єдиного реєстру податкових накладних відображено зареєстровані ТзОВ «Ангар-Будсевіс» податкові накладні з виконання для ФГ «ЄДК» робіт на загальну суму 20 752 774,60 грн, в т.ч. ПДВ 3 458 795,77 грн. 
Як вбачається з обставини справи, ФГ «ЄДК» як замовником укладено договір підряду №2 від 26.07.2021 із ТзОВ «Ангар-Будсевіс» як підрядником, предметом якого визначено: «1.1. «Замовник» доручає, а «Підрядник» зобов`язується виконати частину будівельних робіт по об`єкту «Нове будівництво складу зернових культур» в с. Хорів, Локачинський район, Волинська області 1.2. Проведення зазначених робіт в п.1.1. цього договору здійснюється із матеріалів Підрядника. Допускається виконання робіт частково із матеріалів та із залученням механізмів Замовника, перелік матеріалів та використаних механізмів Замовника фіксується відповідними Актами приймання- передачі матеріалів та годин роботи механізмів. Підрядник виконує роботи власними силами та засобами, або із залученням сторонніх організацій що мають відповідні ліцензії, при цьому відповідальність за роботи перед Замовником несе Підрядник. 1.3. «Замовник» зобов`язується надати проєктно-кошторисну документацію, декларацію про початок будівельних робіт зазначеного зразка, будівельний майданчик, наказ про призначення відповідального на будівництві, технічного нагляду за будівництвом і створити Підряднику необхідні умови для виконання будівельних робіт, прийняти їх результат в установленому порядку та сплатити їх вартість. 2.1. Загальна вартість будівельних робіт, що підлягають виконанню вказана в доданій договірній ціні (динамічна), яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток №1) та складає 18 394 383 грн 00 коп. (вісімнадцять мільйонів триста дев`яносто чотири тисячі триста вісімдесят три грн. 00 коп.), в тому числі ПДВ складає 3 065 731 грн 00 коп. 2.5. Ціни на матеріали залишаються дійсними при перерахуванні Підряднику авансу та будуть підтверджені по факту закупівлі видатковими накладними на матеріали.» 
У ході перевірки ФГ «ЄДК» надано акти приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) на загальну суму 20 752 774,59 грн, в т.ч. ПДВ 3 458 795,77 грн (вартість без ПДВ 17 293 978,85 грн), в яких відображено номенклатуру та вартість власних товарно-матеріальних цінностей, використаних підрядником для виконання будівельних робіт.
Зведені відомості по яких наведено в додатку №8 до даного акту, відповідно до платіжних інструкцій з 30.07.2021 по 07.12.2023 року ФГ «ЄДК» перераховано кошти на розрахунковий рахунок ТзОВ «Ангар-Будсевіс» всього на суму 20 952 774,60 грн з призначенням платежу «аванс на будівельно-монтажні роботи ангару згідно договору» ФГ «ЄДК» в ході перевірки надано акт від 03.05.2023 введення в експлуатацію основних засобів – споруди склад зернових культур площею 1846,6 кв.м, інвентарний номер 2341700007205, первісною вартістю 17 041 663,87 грн; строк корисного використання 30 років; номер паспорта ТІ01:4679-0797-2432-0449. 
Відповідно до п.83.ст.83 ПК України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: документи, визначені цим Кодексом; податкова інформація; судові рішення; податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи. 
Відповідно, до ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996 встановлено: 
- господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; 
- економічна вигода - потенційна можливість отримання підприємством грошових коштів від використання активів. 
Отже, у даному випадку фактично мало місце оприбуткування та використання в господарській діяльності товарів, джерело походження яких не встановлене. 
Наявність факту оприбуткування та використання в господарській діяльності є свідченням їх набуття у власність (безоплатного отримання) без наявності будь-яких первинних документів, які опосередковують таке отримання. 
Пунктом 44.1 статті 44 ПКУ для цілей оподаткування, платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.
Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту. 
Відповідно до п. 44.2 ст. 44 ПКУ для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування. 
Згідно із абз.5 ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями) – господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства. 
В статті 2 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV зазначено, що сфера дії Закону поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, а також на представництва іноземних суб`єктів господарської діяльності (далі-підприємства), які зобов`язані вести бухгалтерських облік та подавати фінансову звітність згідно з законодавством. 
Згідно абз. 8 ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями) одним з основних принципів бухобліку є принцип "превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми;". 
Статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІV (із змінами та доповненнями) встановлено вимоги до первинних документів, які є підставою для бухгалтерського та податкового обліку. 
Згідно з даною нормою, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 
Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. 
Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Відповідно до вимог п.3.2 ст.3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-ХІУ, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтується на даних бухгалтерського обліку. 
Необхідність підтвердження господарських операцій первинними документами визначена п.п.1.2 п.1, п.п.2.1 п.2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 і зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 05.06.1995 за №168/704, первинні документи – це письмові свідоцтва, що фіксують та підтверджують господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації на їх проведення.
Згідно з п.2.4 цього Положення первинні документи (на паперових і машинозчитуваних носіях інформації) для надання їм юридичної сили і доказовості повинні мати такі обов`язкові реквізити; назва підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), код форми, дата і місце складання, зміст господарської операції та її вимірники (у натуральному і вартісному виразі), посади, прізвища і підписи осіб, відповідальних за дозвіл та здійснення господарської операції і складання первинного документа. Первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення (ст. 1 Закону №996). 
Відповідно до п.2.15 та п.2.16 вищевказаного Положення забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам. Ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. 
Зміст господарської операції може встановлюватися з урахуванням змісту цивільно-правових чи господарсько-правових зобов`язань сторін, але не вичерпується останнім. Господарська операція може мати місце навіть за відсутності цивільно-правових чи господарсько-правових відносин між платниками податків. 
Наслідки в бухгалтерському та податковому обліку створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто ті, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника податків. 
Враховуючи те, що зміна вартості активу відбулася з джерела невідомого походження, такі операції повинні бути відображені платником із фактичного змісту операцій відповідно до норм п.5 П(С)БО 15 «Дохід» яким визначено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена, та відображені у бухгалтерському обліку бухгалтерськими записами дебетом рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» з одночасним визначенням доходів (кредитом 719 «Інші доходи від операційної діяльності») на вартість отриманих товарів. 
Дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визначена.
Як судом зазначено раніше, відповідно до п.7 П(С)БО 15 «Дохід» визнані доходи класифікуються в бухгалтерському обліку за такими групами: дохід (виручка) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг); інші операційні доходи; фінансові доходи; інші доходи. 
Відповідно до п.21 П(С)БО 15 дохід відображається в бухгалтерському обліку в сумі справедливої вартості активів, що отримані або підлягають отриманню. 
Отже, оприбутковані ФГ «ЄДК» товаро-матеріальні цінності по рах. 205 «Будівельні матеріали» на загальну суму 15 237 838,86 грн відповідають визначенню безоплатно отриманих відповідно до вимог пп. 14.1.13 п. 14.1 ст. 14 ПК України №2755-VI від 02.12.2010 зі змінами та доповненнями, та визначенню активів відповідно норм п.5 П(С)БО 15 «Дохід». 
В ході перевірки встановлено, що в бухгалтерському обліку ФГ «ЄДК» відсутній бухгалтерський запис Дт рахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» Кт 719 «Інші доходи від операційної діяльності» на суму безоплатно отриманих ТМЦ у розмірі 15 257 838,86 грн за період з 01.07.2021 по 31.12.2022, в результаті чого, при визначенні суми доходів в рядку Інші операційні доходи звіту про фінансові результати ФГ «ЄДК» дана сума не врахована.
Враховуючи вищевикладене, в порушення пп.14.1.13 п.14.1 ст.14 ПКУ, п.5, 21 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 15 «Дохід» затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 29.11.1999 №290 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.12.1999 за №860/4153, встановлено заниження інших операційних доходів та, відповідно, фінансового результату до оподаткування всього на загальну суму 15 237 838,86 грн, в т.ч. за 2021 рік на суму 8 677 193,34 грн та 2022 рік на суму 6 580 645,54 грн. 
Суд зауважує, що наведена у позові аргументація щодо відображення вартості матеріалів на рахунку 205 «для зручності» не ґрунтується на нормах чинного законодавства та не спростовує фактичних висновків викладених у акті перевірки про відсутність документально підтвердженого походження таких матеріалів. 
Як вбачається з умов договору підряду №2 від 26.07.2021 укладеного із ТзОВ «Ангар-Будсевіс», підрядник виконує будівельно-монтажні роботи з використанням власних матеріалів, а їх вартість включена до ціни робіт і відображається лише у актах приймання-передачі виконаних робіт. Тобто договір не передбачає передачу матеріалів замовнику на склад, не передбачає переходу їх у власність замовника до завершення робіт і не створює підстав для визнання їх запасами на рахунку 205. 
Відповідно до ст. 1 та 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», господарська операція має бути підтверджена первинними документами, які містять відомості про фактичне здійснення операції. Лише така операція може бути відображена в бухгалтерському обліку. 
У межах перевірки встановлено, що жодного первинного документа, який би підтверджував надходження будівельних матеріалів на склад замовника у 2021–2022 роках, позивачем не надано. У матеріалах справи відсутні накладні, товарно-транспортні накладні, акти приймання матеріалів, рахунки-фактури чи будь-які інші документи, що підтверджують факт придбання чи надходження таких матеріалів на адресу ФГ «ЄДК».
Незважаючи на вищенаведені обставини, ФГ «ЄДК» здійснено бухгалтерські проведення Дт 205 – Кт 631 на суму 8 677 193 грн за 2021 рік та 6 580 645,54 грн за 2022 рік.
Такі записи означають, що підприємство нібито придбало матеріали у контрагентів (рахунок 631), які фактично надійшли на склад (рахунок 205). Однак документи, які б підтверджували це придбання, відсутні. 
Фактичного руху матеріалів не зафіксовано, а відображення матеріалів на рахунку 205 не має під собою жодного документального підґрунтя. 
Згідно з Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку, затвердженою наказом Мінфіну №291 передбачено наступне. Рахунок 20 «Виробничі запаси» призначено для узагальнення інформації про наявність і рух належних підприємству запасів сировини і матеріалів (у тому числі сировина й матеріали, які є в дорозі та в переробці), будівельних матеріалів, запасних частин, матеріалів сільськогосподарського призначення, палива, тари й тарних матеріалів, відходів основного виробництва. 
За дебетом рахунку 20 «Виробничі запаси» відображаються надходження запасів на підприємство, їх дооцінка, за кредитом - витрачання на виробництво (експлуатацію, будівництво), переробку, відпуск (передачу) на сторону, уцінка тощо. 
На субрахунку 205 «Будівельні матеріали» підприємства-забудовники відображають рух будівельних матеріалів, конструкцій і деталей, обладнання і комплектуючих виробів, які належать до монтажу, та інших матеріальних цінностей, необхідних для виконання будівельно-монтажних робіт, виготовлення будівельних деталей і конструкцій.
Устаткування й будівельні матеріали, що передані підряднику для монтажу й виконання будівельних робіт, списується з субрахунку 205 на рахунок 15 «Капітальні інвестиції» після підтвердження їх монтажу й використання. 
На рахунку 63 «Розрахунки з постачальниками та підрядниками» ведеться облік розрахунків з постачальниками та підрядниками за одержані товарно-матеріальні цінності, виконанні роботи і надані послуги. 
На субрахунку 631 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками» ведеться облік розрахунків за одержані товарно-матеріальні цінності, виконані роботи, надані послуги з вітчизняними постачальниками та підрядниками. 
Рахунок 15 «Капітальні інвестиції» призначений для обліку витрат на придбання або створення матеріальних і нематеріальних необоротних активів. 
На субрахунку 151 «Капітальне будівництво» відображаються витрати на будівництво, що здійснюється як господарським, так і підрядним способом для власних потреб підприємства. 
Відтак обліковий запис Дт 205 – Кт 631 вказує на те що підприємство придбало та оприбуткувало матеріали. 
Проте, оскільки жодного первинного документа не існує, такі записи є безпідставними та не відповідають сутності операцій. 
Суд додатково зауважує, що у грудні 2022 року позивач здійснив списання значних сум з рахунку 205 на рахунок 151 у розмірі 15 257 838,86 грн. Таке списання штучно формувало вартість капітальних інвестицій, хоча реальних витрат на придбання матеріалів підприємство не понесло. 
Це призвело до завищення активів підприємства протягом 2021–2022 років, викривлення показників фінансової звітності та порушення принципу достовірності обліку.
Посилання позивача на те, що «відображення на рахунку 205 не впливає на розмір активів підприємства» є безпідставним. Запаси, обліковані на рахунку 205, напряму формують балансову вартість активів, відображаються у звітності (рядки запасів Балансу), впливають на фінансовий результат, структуру капіталу та податкові зобов`язання. 
Суд зауважує, що Інструкцією про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку, затвердженою наказом Мінфіну №291 не передбачено, що вибір бухгалтерського рахунка для відображення витрат залежить виключно від мети для якої будується об`єкт.
Отже, відображення «для зручності» не узгоджується з принципами ведення бухгалтерського обліку і призводить до суттєвих викривлень фінансових показників. Беручи до уваги відсутність документів, що підтверджують походження матеріалів, та суперечність між даними бухгалтерського обліку і умовами договору підряду, встановлено, що матеріали, відображені позивачем на рахунку 205, є матеріалами невідомого походження, а відтак їх вартість підлягає класифікації як дохід від безоплатно отриманих активів відповідно до пп. 135.5.4 ПКУ, що передбачає включення до складу доходів вартості безоплатно отриманих товарів та матеріалів.
Стосовно порушень встановлених в частині декларування податку на додану вартість, суд зазначає наступне.
Перевіркою за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 встановлено заниження податкових зобов`язань всього на 1 098 791,60 грн, в т.ч. за звітний період травень 2021 року на суму 45 043,08 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,47 грн, травень 2022 року на сум у 94 762,41 грн, грудень 2022 року на суму 764 176,11 грн, серпень 2024 року на суму 8 972,60 грн. 
За даними Єдиного Державного реєстру нерухомого майна по ФГ «ЄДК» зареєстровано договорів про оренду сільськогосподарських угідь (ріллі), право користування на які складає під урожай 2021 року площею 160,609 га, під урожай 2022 року 196,5038 га, під урожай 2023 року площею 204,4274 га та під урожай 2024 року площею 220,3927 га., про що наведено в додатку №5 до даного акту. 
При цьому, ФГ «ЄДК» фактично засіяно під урожай 2021 року земельних угідь площею 240 га, під урожай 2022 року площею 238 га, під урожай 2023 року площею 238га та під урожай 2024 року площею 234 га, що встановлено судом вище. 
Разом з тим встановлено, що ФГ «ЄДК» не здійснюється ідентифікація полів (присвоєння номерів, ведення польових карток, облік витрат та врожайності по кожному полі) та аналітичний облік за окремими земельними ділянками. Це унеможливлює належний контроль за дотриманням сівозмін, використання добрив та ЗЗР, а також не дозволяє визначити фактичну собівартість продукції в розрізі окремих полів. 
Відповідно, по ФГ «ЄДК» встановлено невідповідність наявних орендованих площ до фактично посіяних за 2021 рік на 79,39 га (або 33%), 2022 рік на 41,5га (або 14,4%), 2023 рік на 33,57га (або 14,1%), 2024 рік на 13,6га (або 5,8%). 
Нормами п.14.1 ст.14, п.п. 14.1.34 п.14.1 ст.14, п.п. 14.1.73 п.14.1 ст.14 ПКУ визначено, що: Земельна ділянка - частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, цільовим (господарським) призначенням та з визначеними щодо неї правами. 
Землевласники — це юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), які відповідно до закону набули права власності на землю в Україні, а також територіальні громади та держава щодо земель комунальної та державної власності. 
Землекористувачі — юридичні та фізичні особи (резиденти і нерезиденти), яким відповідно до закону надані у користування земельні ділянки державної та комунальної власності, у тому числі на умовах оренди. 
Право користування земельною ділянкою — це юридично забезпечена можливість суб`єкта здійснювати господарське та інше безпосереднє використання земельної ділянки з метою отримання доходів та інших благ матеріального та нематеріального характеру від корисних властивостей землі. Користування наданою земельною ділянкою — не тільки право, а й обов`язок землекористувача. При цьому він повинен забезпечувати використання землі за цільовим призначенням. Якщо землекористувач не виконує цей обов`язок, то для нього наставатимуть негативні наслідки. 
Фактичні користувачі земельних ділянок зобов`язані оформити документи на право користування такими ділянками у порядку та строки відповідно до чинного законодавства.
Використання земельних ділянок без належного оформлення прав є порушенням норм земельного законодавства. 
Тобто, вищенаведене свідчить про відсутність будь-якого документального підтвердження про передачу земельних угідь у користування на будь-якому правому титулі, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. 
Таким чином, в ході проведення перевірки встановлено відсутність орендованих земельних угідь у господарській діяльності ФГ «ЄДК», на які здійснено неправомірне в полі чинного законодавства списання товарно-матеріальних цінностей згідно актів про використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин, яке оформлене бухгалтерським проведенням Дт рах.23 – Кт рах.208 на загальну суму 4 536 828,21 грн, про що наведено на ст. 21 акту перевірки. 
Оскільки, наявна невідповідність наявних орендованих площ до фактично посіяних за 2021 рік на 79,39 га (або 33%), 2022 рік на 41,5 га (або 14,4%), 2023 рік на 33,57 га (або 14,1%), 2024 рік на 13,6 га (або 5,8%), дані витрати використання мінеральних, органічних і бактеріальних добрив та засобів хімічного захисту рослин не можливо встановити.
Разом з тим, П.п.14.1.179 п. 14.1 ст.14 ПКУ передбачено, що податкове зобов`язання для цілей розділу V цього Кодексу - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді.
Пунктом 187.1 статті 187 ПКУ передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: 
а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; 
б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. 
Пунктом 198.5 статті 198 ПКУ передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: 
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України; 
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); 
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/ послугах, необоротних активах: 
- придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
- придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, 
- на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». 
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку. 
Враховуючи вищезазначене, в порушення п.44.1 ст.44, п.187.1 ст.187, абз «г» п.198.5 ст.198, п.201.1, 201.10 ст.201 ПК України встановлено заниження податкових зобов`язань з податку на додану вартість всього в сумі 907 365,64 грн, в т.ч. за грудень 2021 року на суму 607 467,77 грн, за грудень 2022 року на суму 156 708,34 грн, за грудень 2023 року на суму 134 216,93 грн, та серпень 2024 року на суму 8 972,60 грн. 
Крім того встановлено, що в порушення п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 ПК України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами та доповненнями не здійснено реєстрацію податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на вартість товару, використаного в операціях, що не є господарською діяльністю платника на загальну суму 907 365,64 грн, в т.ч. за грудень 2021 року на суму 607 467,77 грн, за грудень 2022 року на суму 156 708,34 грн, за грудень 2023 року на суму 134 216,93 грн, та серпень 2024 року на суму 8 972,60 грн. 
Щодо сум сформованого податкового кредиту за рахунок операцій з придбання насіннєвих культур, суд зазначає наступне.
В ході перевірки проведено аналіз кількісного висіву насіння культур до їх визначених норм висіву насіння культур за результатами якого встановлено понаднормові витрати посівного матеріалу на загальну суму 989 657,92 грн відповідно до таблиці наведеній на ст. 23 акту перевірки. 
Суд зауважує, що Верховний Суд у постанові від 19.11.2024 у справі №420/7184/19 дійшов висновку про неправомірне формування платником податку сум податкового кредиту та витрат за рахунок операцій з придбання насіння та насіннєвого матеріалу, використання яких у господарській діяльності документально не підтверджено, попри наявні у матеріалах справи акти витрати насіння і садивного матеріалу форми №ВЗСГ-4, оскільки з наданих актів не можливо встановити (ідентифікувати) на яких саме земельних ділянках було використано насіннєвий матеріал, чи перебувають такі землі ділянки у власності чи оренді. 
Також Верховним Судом було зроблено висновок, що надані підприємством акти не відповідають формі визначеною методичними рекомендаціями щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 21.12.2007 №929. 
Тобто при вирішенні питання про документальне підтвердження факту використання у господарській діяльності насіння та насіннєвого матеріалу, що відповідно впливає на правомірність формування витрат та податкового кредиту, Верховний Суд виснував, що підтвердження списання насіння та насіннєвого матеріалу має здійснюватися на підставі документів, які у тому числі дозволять у повній мірі ідентифікувати на яких саме земельних ділянках було використано насіннєвий матеріал, зокрема на підставі актів витрати насіння і садивного матеріалу за формую № ВЗСГ-4, яка визначена методичними рекомендаціями щодо застосування спеціалізованих форм первинних документів з обліку виробничих запасів в сільськогосподарських підприємствах, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 21.12.2007 №929. 
Однак, у ході перевірки ФГ «ЄДК» надано акт витрати насіння і садівного матеріалу за травень 2021 року, згідно якого висіяно насіння соняшника в кількості 20 мішків на поля площею 43 га (або 20 п.о.) на суму 79 372,90 грн (сума ПДВ 15 874,58 грн). 
Також, надано складений дефектний акт від 20.05.2021 про те, що в результаті огляду полів засіяних соняшником виявлено значна площі, де схожість насіння 0% (внаслідок посухи та заморозків) і проведення робіт пересівання соняшнику. 
На пересівання площі 42га соняшнику використано насіння «Соняшник НК Бріо 150К Круїзер» в кількості 50 пак на суму 229 597,50 грн. 
В ході перевірки документів, підтверджуючих посів соняшника не надано, що зазначено в акті №4686/07-02/33000311 від 19.08.2025 надання/ненадання ФГ «ЄДК» копій документів та письмових пояснень з їх документальним підтвердженням що виникли в ході перевірки. 
Господарською діяльністю згідно з п.14.1.36 ПКУ є діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу. 
Відповідно, у разі списання товарно-матеріальних цінностей та одночасним визнанням їх непридатними для використання в оподатковуваних операціях, такі товарно-матеріальні цінності не можуть бути використані у межах господарської діяльності підприємства. 
Разом з тим, в ході перевірки встановлено, що фактичні витрати посівного матеріалу на посівні площі перевищують нормативні показники, затверджені рекомендаціями виробника. Податкова база з ПДВ з вартості товарів/послуг, що фактично використані.
Якщо фактично використано посівний матеріал понад норму, сума понаднормового використання відноситься до додаткової вартості для обкладення ПДВ відповідно до статей 189, 192 та 198 ПКУ. 
Згідно п.198.5 ст.198 ПКУ платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановленими Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). 
Враховуючи вищенаведене, ФГ «ЄДК» на порушення п.198.5 ст.198 ПКУ занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість на загальну суму 191 605,96 грн, в т.ч. за травень 2021 року на суму 45 043,08 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,47 грн, травень 2022 року на суму 94 762,41 грн. 
Стосовно ППР від 07.10.2025 року №0295910702, яким застосовано штрафні санкції у розмірі 17 000,00 грн, суд зазначає наступне.
Перевіркою повноти нарахування податку на додану вартість за період з 01.01.2021 по 31.08.2024 встановлено заниження податку на додану вартість на загальну суму 1 098 972 грн, в т.ч. за звітний період травень 2021 року на суму 45 043,00 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,0,0 грн, травень 2022 року на суму 94 762,00 грн, грудень 2022 року на суму 764 176,00 грн, серпень 2024 року на суму 8 973,00 грн, в результаті допущених порушень податкового законодавства, що відображено в пунктах 3.1.3.1 розділу III акта перевірки.
Суд повторно зазначає, що пунктом 198.5 статті 198 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI (зі змінами та доповненнями) передбачено, що платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 01.07.2015, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися: 
а) в операціях, що не є об`єктом оподаткування відповідно до статті 196 цього Кодексу (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 196.1.7 пункту 196.1 статті 196 цього Кодексу) або місце постачання яких розташоване за межами митної території України;
б) в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу); 
в) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів; 
г) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу). 
Враховуючи вищевикладене перевіркою встановлено, що в порушення п.201.10 ст.201, п.192.1 ст.192 ПК України від 02.12.2010 №2755-VI із змінами та доповненнями не здійснено реєстрацію податкових накладних/ розрахунків коригування до податкових накладних (відсутня реєстрація) в Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму всього 1 098 791,60 грн, в т.ч. за звітний період травень 2021 року на суму 45 043,08 грн, вересень 2021 року на суму 51 800,47 грн, травень 2022 року на суму 94 762,41 грн, грудень 2022 року на суму 764 176,11 грн, серпень 2024 року на суму 8 972,60 грн. 
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних. 
Відповідно до пункту 120-1.2 статті 120-1 ПК України у разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Згідно частиною першою статті КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина друга статті 77 КАС України).
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відповідачем доведено правомірність винесення ППР від 07.10.2025 №№ 0295910702, 0295920702, 0295930702, 0295940702, тому підстави для скасування оскаржуваних ППР відсутні.
З огляду на викладене позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 72-77, 134, 139, 243-246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Податкового кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В.Дмитрук

Дата виготовлення повного тексту
рішення суду – 20.02.2026