Справа № 296/11934/25
2/296/894/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

30 березня 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі: головуючого судді Рожкової О.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КредоБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ СПРАВИ
1.1. Представник АТ «КредоБанк» (позивач) – Павленко С.В. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач), в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №СL-169010 від 11.02.2019 у розмірі 66 024,45 грн. Також просив стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 602,44 грн.
1.2. В обґрунтування позову зазначав, що 11.02.2019 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СL-169010, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 35 000 грн строком на 60 місяців, тобто до 09.02.2024, під 69,99% річних, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти щомісячними платежами. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, шляхом надання відповідачу можливості розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором.
1.3. Зазначав, що ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 26.09.2025 у нього виникла заборгованість у розмірі 66 024,45 грн., яка складається з: 20 844,30 грн тіло кредиту та 45 180,15 процентів. Враховуючи вищевикладене просив задовольнити позов в повному обсязі.

ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН
2.1. 28.10.2025 ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі №296/11934/25, яку вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
2.2. Відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місця проживання.
2.3. Поштове відправлення адресоване ОСОБА_1 вручено останньому - 13 листопада 2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.73).
2.4. Враховуючи, що розгляд справи призначено у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, вжиття судом заходів повідомлення відповідача про розгляд справи, передбачених процесуальним законом, ненадходження від відповідача відзиву на позовну заяву, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ
3.1. 11.02.2019 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 підписано анкету-заяву №CL-1169010 фізичної особи на отримання готівкового кредиту (а.с.45).

3.2. Того ж дня, 11.02.2019 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №CL-169010, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 35 000 грн на поточні потреби із строком користування 60 місяців, до 09 лютого 2024 року, з оплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи зі ставки 69,99% річних (а.с.39-41).
3.3. Згідно з п.5.1 кредитного договору визначено, що підписанням договору сторони дійшли згоди, що протягом строку дії цього кредитного договору надання інформації позичальнику в обсязі, визначеному ЗУ « Про споживче кредитування», буде здійснюватись банком у наступному порядку: банк на письмову вимогу (запит) позичальника, але не частіше 1 (одного) разу на місяць безоплатно повідомляє позичальнику інформацію у вигляді довідки за формою, встановленою банком про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, в т.ч. надає виписку з рахунку/рахунків за їх наявності), щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим кредитним договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі; інформація, вказана у п.5.1.1 кредитного договору надається позичальнику; банком впродовж 30 календарних днів з моменту отримання відповідної письмової вимоги (запиту) позичальника у письмовій, (електронній) формі, поштою, (електронною поштою), або особисто під розпис позичальника; у разі подання позичальником впродовж 1 календарного місяця 2 або більше вимог про надання інформації, передбаченої п.5.1.1 кредитного договору, надання кожної наступної (після першої) довідки та виписки відбувається за умови оплати відповідної комісії, встановленої тарифами банку, станом на дату звернення позичальника.
3.4. Пунктом 6.2. кредитного договору сторони досягли домовленості про те, що позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів, який викладено у додатку №1 до кредитного договору і є його невід`ємною частиною. Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2134 грн щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 11.02.2019 по 09.02.2024 погашаються в однаковому порядку.
3.5. Пунктом 6.3. кредитного договору сторони досягли домовленості про те, що позичальник прийняв на себе обов`язок здійснювати повернення суми заборгованості за кредитом, сплачувати проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум - ануїтентного платежу, розмір якого визначається у п.6.2 кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється у такому порядку: для здійснення належного погашення кредиту позичальник зобов`язаний щомісячно не пізніше дати погашення щомісячного платежу, встановленої графіком платежів забезпечити наявність на поточному рахунку суми коштів, що відповідає розміру щомісячного платежу, встановленого графіком платежів. Останній щомісячний платіж дорівнює залишку заборгованості по кредиту, процентах, що передбачені кредитним договором.
3.6. За змістом п.6.9 кредитного договору у випадку прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) банк вправі вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.
3.7. Згідно з п.6.10 кредитного договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні, протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.
3.8. 11.02.2019 ОСОБА_1 також підписав паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у кредитному договорі №CL-1169010 від 11.02.2019 (а.с.42-43).
3.9. Факт отримання кредитних коштів, відповідно до укладеного договору від 11.02.2019 підтверджується меморіальним ордером №7897194 від 11.02.2019 (а.с.7).
3.10. Крім того, факт перерахування кредитних коштів в розмірі 35 000 грн підтверджується випискою по особовим рахункам відповідача з 11.02.2019 по 26.09.2025 (а.с.8-38).
3.11. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-1169010 від 11.02.2019, ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 66 024,45 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту – 20 844,30 грн та сума заборгованості за відсотками – 45 180,15 грн (а.с.6).
3.12. 11.07.2025 на адресу відповідача позивачем направлено досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором №CL-1169010 від 11.02.2019, що укладений між АТ «КредоБанк» до ОСОБА_1 у розмірі 64 443,99 грн та повідомлено відповідача, що у разі невиконання вимоги справу буде передано для проведення процедури примусового стягнення заборгованості (а.с.51).

IV. НОРМИ ПРАВА, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ
4.1. За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
4.2. За змістом ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
4.3. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України).
4.4. Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».
4.5. Відповідно до статті 2 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.
4.6. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.
4.7. В силу ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
4.8. Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
4.9. Із положень ч.1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
4.10. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
4.11. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

4.12. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.
4.13. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
4.14. Відповідно до частини 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
4.15. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).
4.16. Згідно з частиною 1 статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
4.17. Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
4.18. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
4.19. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
4.20. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
4.21. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
4.22. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ
5.1. З матеріалів справи вбачається, що 11.02.2019 між АТ «КредоБанк» та ОСОБА_1 підписано кредитний договір №CL-169010, за умовами якого відповідачу надано кредит в сумі 35 000 грн на поточні потреби із строком користування 60 місяців, до 09 лютого 2024 року, з оплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи зі ставки 69,99% річних.
5.2. Також сторони домовилися, що позичальник здійснює погашення заборгованості за кредитним договором відповідно до графіку платежів, який викладено у додатку №1 до кредитного договору і є його невід`ємною частиною. Всього Позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 2134 грн щомісячно кожного останнього числа відповідного місяця впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 11.02.2019 по 09.02.2024 погашаються в однаковому порядку.
5.3. Факт перерахування відповідачу грошових коштів на його картковий рахунок підтверджується меморіальним ордером №7897194 від 11.02.2019 та випискою по особовим рахункам відповідача з 11.02.2019 по 26.09.2025.
5.4. Суд зауважує, що виписка з банківського рахунку є належним доказом користування кредитними коштами та наявності заборгованості, оскільки відображає рух коштів та доводить активне користування відповідачем кредитними коштами та неналежне виконання ним своїх обов`язків з погашення кредиту.
5.5. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі №333/5483/20.
5.6. Відтак, суд вважає, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору.
5.7. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
5.8. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
5.9. Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору. Зазначений договір недійсним не визнано.
5.10. При цьому встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.
5.11. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №CL-1169010 від 11.02.2019, ОСОБА_1 має заборгованість в сумі 66 024,45 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту – 20 844,30 грн та сума заборгованості за відсотками – 45 180,15 грн.
5.12. На виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 сплачено 16 741,19 грн на погашення тіла кредиту та 14 155,70 грн на погашення відсотків.
5.13. Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, сформованою у справі №342/180/17 від 03.07.2019, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку кредитору не повернуті, тоді як строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
5.14. Встановлено, що позивачем доведено укладення між АТ «КредоБанк та ОСОБА_1 кредитного договору №CL-1169010 від 11.02.2019.
5.15. Також, матеріалами справи підтверджено неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів (тіла кредиту) та сплати відсотків.
5.16. Відтак, враховуючи, що позивач надав відповідачу обумовлені договором від 11.02.2019 грошові кошти, натомість відповідач свої зобов`язання з повернення коштів за договором не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 66 024,45 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 20 844,30 грн та заборгованість за відсотками – 45 180,15 грн.

VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ
6.1. За правилами частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн за подання позовної заяви до суду.
6.2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

6.3. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
6.4. Згідно із статтею 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: - у разі задоволення позову - на відповідача; - у разі відмови в позові - на позивача; - у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
6.5. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
6.6. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
6.7. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
6.8. У пункті 134 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зазначено «визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону №5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».
6.9. За змістом частини 3 статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.
6.10. Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
6.11. Глава 52 Цивільного кодексу України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договору про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.
6.12. Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
6.13. Таким чином, системний аналіз наведених вище норм чинного законодавства дозволяє зробити наступні висновки:

1) договір про надання правової допомоги є підставою для надання адвокатських послуг та, зазвичай, укладається в письмовій формі (виключення щодо останнього наведені в частині другій статті 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»);
2) за своєю правовою природою договір про надання правової допомоги є договором про надання послуг, крім того, на такий договір поширюється дія загальних норм та принципів договірного права, включаючи, але не обмежуючись визначені главою 52 Цивільного кодексу України;
3) як будь-який договір про надання послуг, договір про надання правової допомоги може бути оплатним або безоплатним. Ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару;
4) адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення: при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв;
5) адвокатський гонорар (ціна договору про надання правової допомоги) зазначається сторонами як одна із умов договору при його укладенні. Вказане передбачено як положеннями цивільного права, так і нормами Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
6) відсутність в договорі про надання правової допомоги розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару (як погодинної оплати або фіксованого розміру) не дає як суду, так і іншій стороні спору, можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару.
6.14. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з нормами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
6.15. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
6.16. Аналогічну правову позицію наведено в постановах Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18, від 07 вересня 2020 року у справі №910/4201/19.
6.17. Відповідно до висновку Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеного у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
6.18. Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
6.19. Документами на підтвердження відповідних витрат, виступають: договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; акти виконаних робіт (надання послуг), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо) (подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах №821/227/17, №726/549/19, №810/3806/18).
6.20. Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати достатні і достовірні докази надання правової допомоги.
6.21. У даній справі встановлено, що на підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано: копію витягу з договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 (а.с.62-63), копію довіреності №13789 від 13.12.2024 (а.с.64), копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльність серії ЧН №000531 (а.с.65).
6.22. Разом з тим, з наданих позивачем документів не можливо встановити факт надання правової допомоги, її обсяг та вартість.
6.23. Таким чином, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.
6.24. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 липня 2021 року по справі №922/2604/20.
6.25. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
6.26. За змістом ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами.
6.27. З урахуванням зазначеного, враховуючи те, що позивачем не надано належних і достовірних доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, відсутні правові підстави, для стягнення таких витрат з відповідача.
Керуючись статтями 76-80, 89, 141, 259, 263, 265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, Корольовський районний суд міста Житомира,

У Х В А Л И В :

1. Позов Акціонерного товариства «КредоБанк», задовольнити.

2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КредоБанк» заборгованість за кредитним договором №СL-169010 від 11.02.2019 в розмірі 66 024 (шістдесят шість тисяч двадцять чотири) гривень 45 копійок та витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

3. У задоволенні вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «КредоБанк» понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6602 (шість тисяч шістсот два) гривень, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач:
Акціонерне товариство «КредоБанк»,
місцезнаходження за адресою:
79026, м. Львів, вул. Сахарова, 78,
код ЄДРПОУ 09807862.

Відповідач:
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
зареєстроване місце проживання за адресою:
АДРЕСА_1 , 
РНОКПП: НОМЕР_1 

Повне рішення суду складене 30 березня 2026 року. 

Головуючий суддя Олена РОЖКОВА