ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

24 лютого 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/1882/25	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),
суддів: Шлай А.В., Щербака А.А., 
за участю секретаря судового засідання Бурової А.Ю., 
за участю:
представника відповідача: Таранової У.В.,
представника позивача: Мальцева В.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційні скарги Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, товариства з обмеженою відповідальністю "Тірамісу" 
на додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2025, (суддя суду першої інстанції Ільков В.В.), прийняте у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі, в адміністративній справі №160/1882/25 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Тірамісу» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, 

УСТАНОВИВ:

Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 задоволено заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Тірамісу» про розподіл судових витрат – частково. Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області . У задоволенні решти вимог заяви - відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд додаткове рішення скасувати та ухвалити нову постанову про задоволення заяви ТОВ «Тірамісу» про стягнення судових витрат в повному обсязі.
Позивач зазначає, що заявлені до стягнення судові витрати є співмірними та належним чином підтвердженими поданими до суду документами.
Відповідач також подав апеляційну скаргу на додаткове рішення, просить суд додаткове рішення скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що в заяві про стягнення судових витрат позивачем не надані обґрунтування із зазначенням всіх критеріїв, визначених у ч. 5 ст. 134 КАС України, зокрема не обґрунтовано витрачений адвокатом час, обсяг наданих послуг та виконаних робіт. Відтак, позивачем не доведено розміру понесених судових витрат. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга позивача задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Судом встановлено, що Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задоволено частково. 
Визнано протиправним (незаконним) та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми “ПС” від 07.10.2024 №0623470708 та податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми “С” від 07.10.2024 № 0623470708.
У іншій частині вимог, відмовлено.
Від представника позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у частині розподілу судових витрат щодо витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 гривень. 
Вирішуючи заяву позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції виходив з того, що сума судових витрат, яка заявлена позивачем до відшкодування є неспівмірною, відтак підлягає обмеженню до 2 000 грн.
Колегія суддів вирішуючи питання стосовно стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу в цій справі виходить із такого.
Відповідно до ч.1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;
3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із ч. 2 вказаної статті, заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (частина третя статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України).
Розглядаючи заяву представника позивача суд виходить із того, що відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема: витрати на професійну правничу допомогу; витрати, що пов`язані із прибуттям до суду.
Відповідно до частин другої - сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
За змістом ч. 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно із ч. 9 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При розгляді заяви суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 (провадження №К/9901/5157/19), відповідно до якої суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час, тощо, є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно із практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).
Як видно з матеріалів справи, для підтвердження понесених позивачем витрат на професійну (правничу) допомогу до суду було надано: договір про надання правничої допомоги № Б/Н від 14.04.2021 р. додаткова угода № 1 до договору про надання правничої допомоги № Б/Н від 09.09.2024 р., рахунок № 1-11/24 від 04.11.2024 р., рахунок №2/25 від 17.02.2025 р, рахунок № 3/25 від 14.05.2025 р., акт приймання-передачі послуг № 1 від 29.11.2024 р., акт приймання-передачі послуг № 2 від 29.03.2025 р., акт приймання-передачі послуг № 3 від 16.05.2025 р., квитанція про оплату ТОВ “Тірамісу” від 21.11.2024 р., квитанція про оплату ТОВ “Тірамісу” від 07.03.2025 р., квитанція про оплату ТОВ “Тірамісу” від 16.05.2025 р.,
Перевіривши зміст наведених документів, колегія суддів апеляційного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції, що заявлені до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу за вказані послуги вартістю 30000.00 грн. не є співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, з урахуванням реального часу, необхідного для виконання відповідних робіт (послуг), відтак заява позивача не підлягає задоволенню в повному обсязі.
Водночас, колегія суддів враховує, що при розгляді заяви позивача про стягнення судових витрат суд першої інстанції виходив з того, що рішенням суду в цій справі задоволені позовні вимоги ТОВ «Тірамісу» в частині вимог про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень – рішень.
Натомість, постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 24.02.2026 задоволено апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області частково. 
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.05.2025 в адміністративній справі № 160/1882/25 – скасувано та ухвалено нову постанову.
Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” задоволено частково.
Визнано протиправним та скасувано податкове повідомлення – рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області форми “С” від 07.10.2024 № 0623470708 в частині нарахування штрафних санкцій за порушення п. 1, 2 ст. 3 Закону України “Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчуваня та послуг” №265/95-ВР від 06.07.1995 на суму 1746 грн.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” - відмовлено.
Стягнуто на користь товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” (ЄДРПОУ 37149111) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніппопетровькій області (ЄДРПОУ 44118658) судовий збір у розмірі 26.08 грн.
Відтак, враховуючи часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Тірамісу» в цій справі, а також з огляду на складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг, колегія суддів вважає, що додаткове рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нову постанову про стягнення на користь ТОВ «Тірамісу» понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 200 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області задовольнити частково.
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Тірамісу» - залишити без задоволення. 
Додаткове рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.05.2025 в адміністративній справі № 160/1882/25 – скасувати та ухвалити нову постанову. 
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” про стягнення судових витрат - задовольнити частково. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 200 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області.
В іншій частині в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю “Тірамісу” про стягнення судових витрат – відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 
Постанова в повному обсязі складена 25.02.2026. 

Головуючий - суддя О.О. Круговий 

суддя А.В. Шлай 

суддя А.А. Щербак