Справа № 646/140/26 
№ провадження 2/646/740/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 квітня 2026 року       м.Харків
Основ`янський районний суд міста Харкова у складі: головуючого - судді Демченко І.М., за участю секретаря Кочитової Я.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

У С Т А Н О В И В :

08.01.2026 через систему «Електронний суд» ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 68 940, 00 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.03.2024 мж ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 7707579 на суму 19 000, 00 грн., оскільки відповідач неналежним чином виконує зобов`язання станом на 23.10.2024 утворилася заборгованість у загальному розмірі 78 440, 00 грн. , яка складається : 19 000, 00 грн. – тіло кредиту; 49 940, 00 грн. – заборгованість за відсотками; 9 500, 00 грн. – заборгованість за штрафами.
У зв`язку з укладенням договорів факторингу право вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшло до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», у зв`язку з чим позивач просить стягнути суму заборгованості у розмірі 68 940, 00 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 662, 40 грн. та 7000, 00 грн. витрат на правову допомогу.
Ухвалою суду від 09.01.2026 справу прийнято до провадження суддею Основ`янського районного суду міста Харкова Демченко І.М., провадження у справі відкрито та призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження.
Цією ж ухвалою суду за клопотанням позивача витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію щодо належності банківської карти № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , факту зарахування на цю карту коштів у період з 21.03.2024 по 31.03.2024 у розмірі 17 000, 00 грн. та 2000, 00 грн. 
26.01.2026 на виконання вищевказаної ухвали суду АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» надав запитувана інформацію щодо рахунку № НОМЕР_3 .
02.02.2026 представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Яковенко О.В. подано відзив на позовну заяву, у якому у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» просили відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що сума кредиту становить 17 000, 00 грн., а не 19 000, 00 грн.; нарахування процентів за користування кредитом за ставкою 2,2% у період, починаючи з 22.04.2024 є таким, що не відповідає вимогам закону; заявлені суми компенсацій (сума нарахованих відсотків складає 250% від тіла кредиту) є непропорційно великими та не відповідає засадам справедливості та розумності; нарахування штрафних санкцій на період дії воєнного стану також суперечить вимогам закону; розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності. Крім того, відповідачем зроблено заяву, що попередній розмір понесених ним витрат на правову допомогу складає 5 000, 00 грн. 
У відповіді на відзив представник позивача вказав, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» після набуття прав вимоги за цим кредитним договором не здійснювалося жодних нарахувань, всі нарахування здійснені первісним кредитором – ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА»; нарахування відсотків здійснено у відповідності до погоджених умов кредитування. З урахуванням пункту 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», обмежено максимальний розмір денної процентної ставки, подав заяву про зменшення позовних вимог та просить стягнути з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 19 000, 00 грн. та проценти у розмірі 38 103,00 грн., з урахуванням того, що за період з 22.04.2024 по 19.07.2024, вони обчислені, виходячи зі ставки 1,5 % на день, помноженої на 89 днів, тобто 25 365, 00 грн., а всього 57 103, 00 грн. 
Позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій не заявлялися, ані в первісній позовній заяві, ані в заяві про зменшення позовних вимог. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився, при зверненні до суду з цим позовом просив справу розглядати без участі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС».
Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про причини неявки не повідомили. 
Суд, дослідивши докази, встановив фактичні обставини та відповідні правовідносини, які виникли між сторонами.
Встановлено, що 21.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір № 7707579 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов договору сума кредиту складає 17 000, 00 грн., строк кредиту – 360 днів, стандартна процента ставка становить 2,20 % в день, кошти надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача , уключаючи використання реквізитів платіжної карти № НОМЕР_4 , дати надання кредиту 21.03.2024 або 22.03.2024.
26.03.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору № 7707579 про надання споживчого кредиту від 21.03.2024, відповідно до умов якого викладено в новій редакції умови щодо суму кредиту, яку визначено у розмірі 19 000, 00 грн., дата надання частини кредиту 26.03.2024 або 27.03.2024.
Договір про надання споживчого кредиту та додаткової угоди до нього у кожному випадку підписані електронними одноразовими підписами.
На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 19 000,00 грн. шляхом перерахунку на його банківський рахунок. Довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 14.01.2026 підтверджено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_3 та на цей рахунок 21.03.2024 зараховано кошти на суму 17 000, 00 грн. та 26.03.2024 на суму 2 000, 00 грн., у зв`язку з чим суд не приймає до уваги заперечення відповідача, що сума кредиту становила 17 000, 00 грн., а не 19 000, 00 грн.
Будь-яких доказів, зокрема виписки по рахунку, який би міг спростувати зарахування коштів у сумі 2000, 00 грн. на підставі додаткової угоди від 26.03.2026, відповідачем до суду не надано. 
Безпосередньо обставини та факт укладення кредитного договору відповідачем не оспорюються.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Слід зазначити, що відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що договір про надання споживчого кредиту від 21.03.2024 та додаткова угода до нього від 26.03.2024 укладені у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
За змістом п. 1.5.1 стандартна процента ставка становить 2,2 % в день.
Згідно з розрахунком (а.с.84-88) заборгованість відповідача за кредитним договором № 7707579 від 21.03.2024 станом на 19.07.2024 складає 78 440, 00 грн., а саме: 19 000, 00 грн. – основний борг, 49 940, 00 грн. – проценти, 9 500, 00 грн – штраф. 
З цього розрахунку вбачається, що нарахування відсотків проведено, виходячи зі ставки 2,2 % на день.
У заяві про зменшення позовних вимог позивачем визначено суму нарахованих відсотків 38 103,00 грн., з урахуванням того, що за період з 22.04.2024 по 19.07.2024 процента ставка складала 1,5 % на день. 
При перевірці наданого розрахунку, суд враховує, що за положеннями ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Зміни до вказаної статті набули чинності з 22.12.2023 відповідно до Закону України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».
Враховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24 грудня 2023 року, а кредитний договір було укладено 21.03.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також суд враховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Договір укладено 21.03.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому мають застосовуватися положення ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Зважаючи на викладене вище, за період з 21.03.2024 (день укладення договору) та 26.03.2024 (день укладення додаткової угоди) по 21 квітня 2024 року (день закінчення встановлених законодавством перших 120 днів) проценти за користування кредитними коштами повинні були нараховуватись з розрахунку обумовленої сторонами денної відсоткової стандартної ставки розміром 2,2 %, що становить : 
-17 000, 00 грн. х 2,2 % на день х 5 днів = 1 870, 00 грн.
-19 000, 00 грн. х 2,2 % на день х 26 днів = 10 868, 00 грн.
За період з 22 квітня 2024 року по 19 липня 2024 року ( строк в межах заявлених позовних вимог) проценти повинні були нараховуватись із застосуванням максимальної розміру денної процентної ставки в розмірі 1,5%, що становить 16 245,00 грн.
Таким чином, стягненню підлягають нараховані відсотки у розмірі 28 983,00 грн. (1 870+ 10 868+ 16 245). 
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість вимог позивача та стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 19 000,00 грн. та процентів за користування кредитом у розмірі 28 983,00 грн.
Суд вважає, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» у встановленому законом порядку набуло прав вимог до відповідача, оскільки договори факторингу не визнані недійсними у встановленому порядку, тобто презумпція правомірності правочину, яка передбачена статтею 204 ЦК України, не спростована. Отже, укладені між фінансовими установами та позивачем договори факторингу є належними доказами переходу до позивача прав вимог до боржника за кредитними договорами. Крім цього, ці обставини не оспорюються відповідачем.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 2 662,40 грн підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто 2 237,18 грн.
Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає про таке.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
До інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України ).
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Окрім того, при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності та необхідності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оцінюючи надані позивачем докази в підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи розумність та необхідність понесених позивачем витрат, зважаючи на часткове задоволення позовних вимог та заяву відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000, 00 грн.
Керуючись ст. ст. 141, 263, 264, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 598, 599, 610, 625, ч. 2 ст. 1050, 1054 ЦК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС», ЄДРПОУ 42986956, заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 983, 00 грн (сорок сім тисяч дев`ятсот вісімдесят три гривні 00 копійок), а також понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 237, 18 грн (дві тисячі двісті тридцять сім гривень 18 копійок) та 5 000, 00 грн. (п`ять тисяч гривень 00 копійок) витрат на правову допомогу.
В іншій частині позовних вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржено повністю або частково учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складення повного тексту.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст складено 02.04.2026.

Головуючий        І.М.Демченко