Справа №569/27469/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року м.Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О.О.,
секретар судового засідання Дащук І.І.,
за участю позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи Мазанович Н.П.,
розглянувши у порядку загального позовного провадження у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач), діючи через свого представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (надалі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 07 липня 2018 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у шлюбі народилася дочка ОСОБА_4 .
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року по справі №562/2839/23 шлюб між ними розірвано, визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю. 
Відповідно дитина залишилася проживати разом з нею і вона повністю взяла на себе обов`язки щодо її виховання, навчання та утримання. Оскільки батько не брав участі в утриманні дочки вона звернулася до суду за видачею судового наказу про стягнення аліментів.
Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2023 року у справі №569/16560/23 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
03 січня 2024 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 , після чого змінила прізвище на ОСОБА_7 . 
Загалом за весь період окремого проживання, починаючи з 09 травня 2023 року і по дату звернення до суду, відповідач бачив дитину всього три рази. Спочатку відповідач виявляв певний формальний інтерес, у телефонних розмовах обіцяв приїхати та побачитися з дочкою. Зокрема, у липні-серпні 2023 року неодноразово траплялися випадки, коли відповідач обіцяв прийти, а вона разом з дитиною чекали його на вулиці, проте він своїх обіцянок не виконував, на зустрічі не з`являвся та телефонні дзвінки ігнорував.
Востаннє відповідач бачив дочку 01 січня 2024 року. Ця зустріч була ініційована самим відповідачем і тривала близько однієї години. Після цієї дати будь-яке спілкування батька з дитиною припинилося повністю.
Станом на момент подання позову відповідач не бачив дитину вже майже два роки. При цьому, вона не змінювала номер мобільного телефону, який відомий відповідачу, та ніколи не чинила жодних перешкод у спілкуванні батька з дочкою. Однак відповідач самоусунувся з життя дитини, не дзвонить, не пише, не цікавиться її життям.
На сьогоднішній день батько не володіє жодною інформацією про дитину, йому не відомо, який заклад дошкільної освіти вона відвідує, в якій групі навчається, які має інтереси, вподобання та особливості розвитку. 
Відповідач не цікавиться ні життям, ні здоров`ям дочки, ні її інтересами. Він не вітає дитину з днем народження чи іншими святами: не телефонує, не пише повідомлень та не передає подарунків. Батько повністю ігнорує важливі дати в житті своєї дитини, демонструючи абсолютну байдужість до неї.
Внаслідок тривалої відсутності батька у житті дитини та в силу її малолітнього віку, втрачено психологічний та емоційний зв`язок між ними. Дитина фактично забула батька і при зустрічі не зможе його впізнати, оскільки не бачила його протягом двох років, що є критичним терміном для її віку.
Внаслідок такої поведінки відповідача весь тягар щодо утримання та матеріального забезпечення дочки несе виключно вона. 
При цьому вона належним чином дбає про матеріальне забезпечення дитини, створила для дочки повноцінну сімейну атмосферу, забезпечує дочку всім необхідним для навчання, гармонійного розвитку.
Відтак наявні всі підстави для позбавлення відповідача батьківських прав через його свідоме та систематичне ухилення від виконання батьківських обов`язків.
У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав у нього наведених, просили задовольнити, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. 
Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Мазанович Н.П. в судовому засіданні підтримала висновок органу опіки та піклування, рішення просила ухвалити в інтересах дитини. 
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Про причини неявки відповідач суд не повідомив, відзив не подав і позивач не заперечує проти вирішення справи в заочному порядку, таким чином суд проводить розгляд справи згідно ст. 280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача.
Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.
Як встановлено судом сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2018 року. 
Під час перебування у шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Рівненським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 18 березня 2020 року, серії НОМЕР_1 . 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 13 листопада 2023 року в справі №562/2839/23, яке набрало законної сили 14 грудня 2023 року, шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матір`ю ОСОБА_5 . 
Позивач разом з дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади №2024/001029228 від 31 січня 2024 року та Довідкою про реєстрацію місця проживання від 06 липня 2021 року №33699, а відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Відповіддю №2143722 від 17 грудня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру. 
Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 01 вересня 2023 року в справі №569/16560/23, який набрав законної сили 01 вересня 2023 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
03 січня 2024 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка ОСОБА_6 ; дружини ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 03 січня 2024 року, серії НОМЕР_2 . 
Згідно Довідки про неотримання аліментів від 17 листопада 2025 року №289738, виданої Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному, ОСОБА_1 не отримувала аліменти від ОСОБА_3 за період з 01 травня 2025 року по 31 жовтня 2025 року згідно судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області в справі №569/16560/23.
Згідно Довідки від 17 листопада 2025 року №99, виданої Закладом дошкільної освіти (ясла-садок) №41 інтелектуального напрямку Рівненської міської ради, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є вихованкою групи №6. Батько дитини ОСОБА_3 контакту із закладом дошкільної освіти, де виховується дитина, не підтримує, з вихователями не спілкується. Вихованням дитини займається мати ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_8 , яка є матір`ю позивача, в судовому засіданні показала, що сторони по справі не проживають разом з травня 2023 року. З того часу відповідач приходив до дитини лише 2-3 рази і тільки на 15 хвилин, був у стані алкогольного сп`яніння. Останній раз приходив в січні 2024 року. Після того до дитини не дзвонив, не вітав її зі святами, дитина його не знає і не впізнає. Аліменти на дитину відповідач не сплачує.
Свідок ОСОБА_9 , яка є сусідкою позивача, в судовому засіданні показала, що більше 2 років відповідач не спілкувався зі своєю дочкою, до дитини не дзвонив, дитина його не знає і на фотографії його не впізнає. Вона особисто відповідача не бачила останніх 2 роки. 
Як слідує з висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 13 березня 2026 року №08-01-499/26 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 » на сьогодні вихованням та утриманням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається мати ОСОБА_10 . 
Відповідно до акту обстеження умов проживання, за адресою: АДРЕСА_3 , встановлено, що у квартирі створені достатні умови для проживання та виховання малолітньої дитини. ОСОБА_1 вдруге одружена, мають спільну дитину ОСОБА_11 та разом зі своїм чоловіком виховують ОСОБА_12 .
Під час спілкування малолітня ОСОБА_12 сказала про те, що вона проживає з мамою ОСОБА_5 , татом ОСОБА_6 та сестричкою ОСОБА_11 . Дитина розповіла, що відвідує садок, любить гуляти з татом, коли він вдома. ОСОБА_12 чекає тата ОСОБА_6, буде святкувати разом з ним та мамою свій День народження.
У інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Центральний» Рівненської міської ради вказано, що ОСОБА_12 є декларантом закладу. Дитині надається медична допомога відповідно віку та наявних медичних показів, рекомендації дані лікарями виконуються. Нагляд за станом здоров`я ОСОБА_12 та супровід її під час візиту до лікаря здійснює мати ОСОБА_1 .
Батько дитини ОСОБА_3 , як зазначено у позовній заяві, був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . За інформацією ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_4 . У інформації Служби у справах дітей Здолбунівської міської ради зазначено, що на час візиту комісії за вищевказаною адресою вдалося поспілкуватися з особою, яка мешкає в даній квартирі та встановити, що ОСОБА_3 близько п`яти років за вказаною адресою не проживає. Місце перебування його невідоме. Відповідно до листа Рівненського районного управління поліції в Рівненській області від 03 березня 2026 року згідно ІКС «ІПНП України» за оперативною інформацією ЗВ ВСП в Запорізькій області ОСОБА_3 самовільно залишив розташування військової частини на території Запорізької області від 30 квітня 2025 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який виданий Відділом державної виконавчої служби у місті Рівному Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, на виконанні перебуває виконавчий лист №569/16560/23, виданий 30 січня 2024 року Рівненським міським судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 в розмірі 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість по даному виконавчому листу станом на 28 лютого 2026 року становить 67 319 грн 55 коп.
Через застосунок WhatsApp (номер телефону НОМЕР_3 ) було встановлено зв`язок з ОСОБА_3 , який повідомив, що він дає згоду на позбавлення його батьківських прав та надіслав письмове пояснення. У ньому зазначив, що не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_12 та просить питання на комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради розглядати без його участі.
ОСОБА_3 не виконує батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. Батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків стосовно дочки, не проявляє батьківської турботи та любові, не спілкується з нею. Поведінка ОСОБА_3 не відповідає вимогам сімейного законодавства та суперечить інтересам дитини.
Питання про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 12 березня 2026 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, розглянувши матеріали справи, взявши до уваги пояснення батька дитини, прийняла рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_12 , а тому орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стаття 150 Сімейного кодексу України передбачає перелік обов`язків батьків по вихованню та розвитку своїх дітей, а саме: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.
Відповідно до частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, не цікавиться її життям, не спілкується з дочкою, не надає матеріальної допомоги, не піклується про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Доказів того, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків з поважних причин судом не встановлено, тому суд вважає, що відповідач умисно ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Проаналізувавши надані докази, а також вищевказані законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, законності та справедливості, суд доходить висновку, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї неповнолітньої дитини, тому, вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав в разі зміни свого ставлення до дитини, своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав.
Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 211 грн 20 коп. 
Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, про позбавлення батьківських прав задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3 батьківських прав стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: вул. Шевченка, буд. 45, м. Рівне.
Повне судове рішення складено 22 квітня 2026 року.

Суддя О.О. Першко