Справа № 420/32519/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості, -

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» до Київської митниці, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100390/2025/000003/2 від 18.07.2025 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 30.04.2025 року між іноземною компанією «WUXI YAXING NEW ENERGY TECHNOLOGY CO., LTD» (Китай) (як продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» (як покупцем) було укладено Контракт №UA258010, за п.1.1 якого продавець продав, а покупець купив електромопеди з технічною документацією (далі – товар), на умовах FOB INCOTERMS 2020 відповідно до кількості, асортименту, цін та технічних характеристик, зазначених у Додатку №1, Контракту, які є його невід`ємною частиною. 
На виконання умов зазначеного Контракту, продавець «WUXI YAXING NEW ENERGY TECHNOLOGY CO., LTD» продав позивачу партії товарів – шини гумові для мотоциклів, двигуни для мопедів, пристрої для заряджання акумуляторів, мопеди електричні з електричним двигуном для пересування, частини та пристрої для електромопедів. 
З метою митного оформлення імпортованих товарів 07.07.2025 року представником позивача була подана до Київської митниці митна декларація №25UA100390712351U0, а також повний та змістовний пакет документів, передбачених Митним кодексом України.
Проте, відповідачем було необґрунтовано винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100390/2025/000003/2 від 18.07.2025 року.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача та вважаючи його протиправним та необґрунтованим, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Ухвалою суду у справі №420/32519/25 було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України. Відповідачу запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов. 
Під час розгляду справи від Київської митниці надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач позов не визнає та зазначає, що надані позивачем документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
При цьому позивачем на вимогу контролюючого органу не було надано додаткових документів, які усувають виявлені розбіжності та не спростовано сумніви у правильності задекларованої ним митної вартості.
З огляду на зазначене, митним органом не міг бути застосований метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), а було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №, відповідно до якого митну варіть товару було визначено за резервним методом. Таким чином відповідач вважає, що Київська митниця під час здійснення контролю митної вартості товару позивача діяла у відповідності до вимог законів та інших нормативно-правових актів України, не порушувала права та законні інтереси позивача, а тому відсутні підстави для задоволення адміністративного позову підприємства.
Згідно частини 2 ст. 262 КАС України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Судом під час розгляду справи встановлено наступне.
30.04.2025 року між іноземною компанією «WUXI YAXING NEW ENERGY TECHNOLOGY CO., LTD» (Китай) (як продавцем) та товариством з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» (як покупцем) було укладено Контракт №UA258010 (далі – Контракт), за п.1.1 якого продавець продав, а покупець купив електромопеди з технічною документацією (далі – товар), на умовах FOB INCOTERMS 2020 відповідно до кількості, асортименту, цін та технічних характеристик, зазначених у Додатку №1, Контракту, які є його невід?ємною частиною. 
За п.п.2.1-2.3 Контракту ціна товару встановлюється в доларах США, розуміється FOB INCOTERMS 2010.
Ціни на окремі види товарів визначені у Додатку №1, погоджені для цього Контракту та не є підставою для подальших угод.
Ціни на кожну окрему поставку, зазначені в Додатку №1 до цього Контракту, є фіксованими і не будуть піддані будь-яким змінам.
Відповідно до п.п.3.1-3.2 Контракту товар поставляється на умовах FOB INCOTERMS 2020. 
Товар згідно з Додатком №1 (Специфікація №1) цього Контракту буде поставлятися відповідно до затверджених умов та графіку поставок, зазначених у Додатку №1 (Специфікація №1).
На виконання вимог Контракту №UA258010 було складено комерційний інвойс №UA258010 від 30.04.2025 року, згідно якого погоджено продаж товарів (електричні мопеди із зарядними пристроями, зарядні пристрої для літієвої батареї, шини 8, ємності для мастила, двигуни мопеда) загальною вартістю 34 971,00 дол.США, серед яких вартість електричних мопедів із зарядними пристроями складає всього 33 580,00 дол.США. за 111 одиниць.
Враховуючи вищевказане, іноземною компанією «YASHASWI FISH MEAL AND OIL COMPANY» було поставлено на адресу позивача партію товарів, серед яких були мопеди електричні з електричним двигуном для пересування (в розібраному стані для зручності транспортування) (товар №4 в МД), загальною вартістю 33 580,00 дол.США.
З метою митного оформлення імпортованих товарів, представником підприємства 07.07.2025 року була подана до Київської митниці електронна митна декларація №25UA100390712351U0, в якій підприємством в графі 22 зазначено, що загальна вартість поставленої партії товарів (5 видів товару, а саме шини гумові для мотоциклів, двигуни для мопедів, пристрої для заряджання акумуляторів, мопеди електричні з електричним двигуном для пересування, частини та пристрої для електромопедів) за основним методом, а саме за ціною договору (контракту), становить 34 971,00 дол. США, де за товаром №4 (мопеди електричні з електричним двигуном для пересування) у графі 42 зазначено вартість вказаного товару у розмірі 33 580,00 дол.США.
При цьому, разом із митною декларацією представником підприємства було надано наступні документи, а саме:
- пакувальний лист від 30.04.2025 року;
- рахунок-фактура (інвойс) від 30.04.2025 року;
- коносамент від 08.05.2025 року;
- автотранспортна накладна від 02.07.2025 року;
- сертифікат про походження товару від 07.07.2025 року;
- статус особи, яка подає митну декларацію №2;
- акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.07.2025 року;
- документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 02.07.2025 року;
- зовнішньоекономічний договір (контракт) від 30.04.2025 року;
- договір про надання послуг митного брокера від 20.05.2025 року;
- договір (контракт) про перевезення від 11.04.2023 року;
- договір (контракт) про перевезення від 15.07.2019 року;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо випуску товарів, встановлених Законом України «Про електронні комунікації» від 07.07.2025 року;
- заява декларанта про незастосування обмежень щодо пропуску та випуску товарів, встановлених Законом України «Про державний контроль за міжнародними передачами товарів військового призначення та подвійного використання» від 30.04.2025 року;
- технічні сертифікати від 30.04.2025 року.
Під час здійснення Київською митницею правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу підприємства, та перевірки документів, поданих декларантом до митного органу з метою підтвердження митної вартості товару разом з митною декларацією №25UA100390712351U0 від 07.07.2025 року, контролюючим органом було встановлено, що у поданих документах містяться розбіжності, а також, на думку контролюючого органу, надані товариством документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а саме:
1) умовами поставки згідно наданих товаро-супровідних документів є FOB SHANGHAI (Китай). Згідно положень Інкотермс -2020 термін FOB (Free On Board (... named port of shipment) Франко борт (... назва порту відвантаження) означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати й ризики втрати чи пошкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміну FOB на покупця покладається обов`язок укласти та сплатити договір морського перевезення. Відповідно до частини 10 статті 58 Митного кодексу України, до митної вартості товарів додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема: - витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України; - витрати на страхування цих товарів. Згідно з наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №599 «Про затвердження Форми декларації митної вартості та Правил її заповнення», для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: - рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; - банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури. Згідно із Законом України від 01.07.2004 №1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» (далі – Закон №1955-IV) договір транспортного експедирування укладається обов`язково у письмовій формі та умови договору визначаються за угодою сторін. Проте, договорів щодо надання транспортно-експедиційних послуг до митного органу не надано. Для підтвердження вартості перевезення оцінюваної партії товарів декларантом надано: - коносамент від 08.05.2025 №SHALEG2505003, де агентом з перевезення зазначено компанію Legende Logistics Co.,Ltd а відповідальною особою LLC “LP Group”; - автотранспорту накладну CMR від 02.07.2025 року №9621, де безпосереднім перевізником зазначено ТОВ «Катром»; - довідку про транспортні витрати від 02.07.2025 року №б/н видану ТОВ“LP Group”. - договори на перевезення від 15.07.2019 року №1507/19-35 та 1104/23-176 від 11.04.2023 (сторінка 1, та остання сторінка). Отже, відбулось залучення третіх осіб для перевезення заявленого до митного оформлення вантажу, але документи від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Відповідно до Конвенції ООН «По договорам повністю або часткового морського міжнародного перевезення вантажів» від 11.12.2008, Конвенції ООН «Про морське перевезення» від 1978 року, транспортним документом морського перевезення, який прирівнюється до договору морського перевезення та містить відповідну інформацію, є коносамент (BILL OF LADING), зокрема лінійний коносамент (MASTER BILL OF LADING). Згідно вищевказаних міжнародних Конвенцій та міжнародної практики, коносамент містить дані, що характеризують вантаж і дозволяють його ідентифікувати, дані щодо умов перевезення, найменування відправника/перевізника, місце приймання/завантаження вантажу, місце призначення, відомості щодо фрахту (сплачений чи підлягає сплаті), його розміру, умов зберігання в порту відправлення/прибуття та інші істотні умови перевезення/оплати за товар. Таким чином, MASTER BILL OF LADING, як договір морського перевезення, та інвойс складений до нього містять ключову інформацію необхідну митним органам для здійснення перевірки достовірності декларування складових митної вартості, відповідно до умов розділу ІІІ Кодексу. В той же час, зазначений документ на морське перевезення (саме MASTER BILL OF LADING та інвойс/и до нього) не надано до митного органу. Отже, наданий коносамент (TELEX RELEASE ) не є достатнім та інформативним доказом щодо вартості транспортування оцінюваної партії товару та інших ключових умов перевезення оцінюваної партії товару (зокрема, і в порту прибуття та перевантаження). Запропоновано надати до митного органу MASTER BILL OF LADING та інвойс/и, виданий/ні до коносаменту. Окрім того, пунктом 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, який відноситься до законодавства України з питань державної митної справи у розумінні ст. 1 Кодексу визначено: платникам податків забороняється формування показників митних декларацій на підставі даних, не підтверджених первинними документами, регістрами бухгалтерського обліку, фінансової звітності, іншими документами, пов`язаними з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Довідка про транспортні витрати не відноситься до первинних документів та її ведення не передбачено чинним законодавством. Отже, з урахуванням з п. 44.1 Податкового кодексу України, не може бути належним, самостійним та виключно єдиним документом, що підтверджує витрати на перевезення товарів, оскільки не є первинним документом в розумінні ч.2 ст. 9 Закону України від 16.07.1999 року №996-XIY «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже, такі складові митної вартості як витрати на транспортування, до місця ввезення на митну територію України, та витрати на навантаження, вивантаження та обробку/зберігання товарів пов`язані з їх транспортуванням, не визначено кількісно та не підтверджено документально. Відповідно, - декларантом не подано достовірних відомостей щодо включення до ціни товару всіх витрат, пов`язаних з транспортуванням товарів до названого місця призначення;
2) відповідно до пункту 1.1. Контракту №258010 купівлі – продажу від 30.04.2025 року зазначено, що продавець продав, а покупець купив електромопеди з технічною документацією (надалі іменоване як «Товар») на умовах FOB INCOTERMS 2020 відповідно до кількості. Асортименту, цін та технічних характеристик, зазначених у Додатку № 1 Контракту, які є його невід`ємною частиною. Відповідно до п.2.3. ціни на кожну окрему поставку зазначені в Додатку № 1 до цього Контракту, є фіксованими і не будуть піддані будь-яким змінам. Згідно з п. 2.4. зазначеного вище Контракту «Загальна вартість контракту визначається Додатком № 1 до цього контракту та складається із сумарної вартості товарів та їх доставки на умовах FOB INCOTERMS 2020 та складає 100 000 доларів США. Зазначений Додаток № 1 відсутній серед документів, зазначених в гр.44 МД;
3) відповідно до п. 4.6. Контракту документи, а саме, комерційний рахунок та пакувальний лист мають бути українською мовою. Відповідно до п. 4.2 у комерційному рахунку має бути зазначено банківські реквізити продавця, номер та дата Контракту та Додатка до Контракту, країна походження. Згідно з п. 4.3. Контракту у пакувальному листі має бути зазначено номер заявки, зміст ящика, кількість упакованих в нього одиниць товару, тип упаковки, зміст, розміри, вага брутто та нетто місць. Відповідно до п. 5.3. Продавець повинен підготувати докладний пакувальний лист українською мовою. Один екземпляр пакувального листа має бути упакований у водонепроникному конверті у відповідний ящик разом із товаром. Другий має бути прикріплений до зовнішньої сторони ящика. Під час проведення 08.07.2025 року митного огляду товарів за МД від 07.07.2025 №25UA100390712351U0 зазначені документи не були виявлені;
4) в гр. 8, 9 МД від 07.07.2025 №25UA100390712351U0 зазначена адреса отримувача та особи відповідальної за фінансове врегулювання ТОВ «ТОП-РЕМ-БУД» код ЕДРПОУ 43775449, « 65012,Одеська обл., м. Одеса, вул. Гімназична, б.21, оф.51, Україна». У документах, які подані до митного оформлення зазначена адреса отримувача ТОВ «ТОП-РЕМ-БУД» код ЕДРПОУ 43775449 « 65074, м. Одеса, вул. Івана Фунтового 26-б, офіс 3-5»;
5) враховуючи положення ч. 4 ст. 58 МК України, розбіжність (невідповідність) у банківських документах про оплату за товар є підставою що унеможливлює визначення митної вартості за основним методом відповідно до ст. 58 Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст. 53 Митного кодексу України декларанту було запропоновано надати (за наявності) протягом 10 календарних днів додаткові документи.
Водночас, на вимогу митного органу додаткові документи надані не були.
З огляду на зазначене, 18.07.2025 року Київською митницею було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UA100390/2025/000003/2. При цьому у рішенні зазначено, що проаналізувавши у сукупності вищевказані факти та розбіжності у документах, митниця робить висновок про неможливість визначення митної вартості товарів за ціною угоди, посилаючись на те, що у митному органі відсутня інформація щодо вартості операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, з огляду на що для визначення митної вартості товару буде використаний резервний метод. Крім того, на підставі аналізу баз даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби України відповідачем встановлено, що по товару №4 рівень митної вартості за товарами, митне оформлення яких вже здійснено, є більшим та становить 650,62 дол. США/шт (за МД від 02.07.2025 року №100430/2025/584822); 593,35 дол. США/шт (за МД від 02.07.2025 року №100430/2025/584822); 330 дол. США/шт (за МД від 07.07.2025 року №205170/2025/18375); 389,28 дол. США/шт (за МД від 01.04.2025 року №100160/2025/42329); 398,50 дол. США/шт (за МД від 11.07.2025 року №100100/2025/438170); 1 087,28 дол. США/шт (за МД від 05.06.2025 року №100160/2025/44319), ніж заявлено декларантом.
Не погоджуючись із вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, вважаючи його необґрунтованим та протиправним, позивач звернувся до адміністративного суду з позовом про його оскарження.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Дослідивши адміністративний позов, відзив та надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.
Засади державної митної справи, зокрема, правовий статус органів доходів і зборів, митну територію та митний кордон України, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, митні режими та умови їх застосування, заборони та/або обмеження щодо ввезення в Україну, вивезення з України та переміщення через територію України транзитом окремих видів товарів, умови та порядок справляння митних платежів, митні пільги, визначаються Митним кодексом України (далі - МК України, МКУ) та іншими законами України.
Відповідно до п.п. 23, 24 ч.1 ст. 4 МК України митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст.49 МК України, митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відомості про митну вартість використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів (ст. 50 МК України).
Відповідно до Брюссельської Конвенції про створення уніфікованої методології визначення митної вартості товарів 1950 року (Конвенція про оцінку товарів у митних цілях), митна вартість була визначена як номінальна ціна товару, за якою відповідний товар може бути проданий в країну призначення в момент подання митної декларації (тобто ціна, що укладається між незалежними один від одного продавцем і покупцем на умов повної ринкової конкуренції).
Відповідно до Генеральної угоди про тарифи і торгівлю (ГАТТ), підписаної 30 жовтня 1947 року, оцінка імпортованого товару для митних цілей (митна вартість) повинна ґрунтуватись на дійсній вартості імпортованого товару, на який розраховується мито.
Згідно Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року митною вартістю імпортованих товарів є їх контрактна вартість, тобто ціна, що фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт до країни імпорту.
Керуючись ч.1 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм Митного кодексу України.
При цьому, відповідно до ч.2 ст.52 МК України, декларант або уповноважена ним особа зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню, а митний орган має право впевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості (п.1 ч.5 ст.54 МК України).
Як встановлено ч.1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Згідно із ч. 2 ст. 53 МК документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 
4) якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 
8) якщо здійснювалося страхування - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4)виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно із ч.ч.5 та 6 ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті. Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.
Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Згідно з положеннями статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
При цьому кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст.57 МК України).
Відповідно до ч.2 ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч.1 ст.58 МК України.
За результатами контролю митний орган визнає заявлену митну вартість або ж приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень ст.55 МК України (ч.3 ст.54 МК України).
Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом у письмовій формі, якщо митним органом виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість (ч.1 ст.55 МК України).
Таке рішення має містити необхідні реквізити, визначені ч.2 ст.55 МК України, а форма рішення затверджена наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598 (далі - Правила №598).
Так, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування;
5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ч. 6 ст. 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у випадках визначених даною частиною.
Під час митного оформлення при прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості у строк, встановлений частиною другою статті 263 цього Кодексу.
У разі відмови у митному оформленні також складається картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, форма та порядок заповнення якої визначено Порядком, затвердженим Міністерством фінансів України №631 від 30.05.2012 року (Розділ VIII).
Як було встановлено судом, позивачем було визначено митну вартість товару за основним методом – за ціною контракту. Водночас, відповідач здійснив коригування заявленої позивачем митної вартості товарів із застосуванням резервного методу.
Відповідно до частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2)щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Частиною другою статті 58 МК України встановлено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Відповідно до частини третьої статті 58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.
Частиною дев`ятою статті 58 МК України передбачено, що розрахунки при застосуванні методу визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), робляться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню.
Частинами 1, 2 ст. 64 МК України, які встановлюють порядок визначення митної вартості з використанням резервного методу, передбачено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях.
Так, з оскарженого рішення про коригування митної вартості судом встановлено, що митний орган не застосував другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, інформації щодо обчислення вартості, наданої виробником товарів. 
Водночас, відповідач застосував шостий метод – резервний, і джерелом для коригування митної вартості слугував аналіз бази даних ЄАІС Держмитслужби України, зокрема митні декларації від 02.07.2025 року №100430/2025/584822, від 02.07.2025 року №100430/2025/584822, від 07.07.2025 року №205170/2025/18375, від 01.04.2025 року №100160/2025/42329, від 11.07.2025 року №100100/2025/438170, від 05.06.2025 року №100160/2025/44319.
З даного приводу суд зазначає, що відомості, які містяться в базах даних ЄАІС Держмитслужби України мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень, та жодним чином не можуть слугувати визначальним фактором під час прийняття рішення про коригування митної вартості товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками (АСАУР).
Наявність у названій системі інформації про те, що подібний товар у попередні періоди розмитнювався за вартістю більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини з різноманітними контрагентами здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Верховним Судом було сформовано правову позицію, що «формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості. Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації ЄАІС ДФС України, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід урахувати, що в ЄАІС ДФС України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень із питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню» (постанови від 21.02.2018 року по справі №820/17417/14, від 04.09.2018 року по справі №818/1186/17).
Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14.12.2022 року по справі №420/7940/22 вказано, що різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Крім того, згідно з наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 року «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору» митницею при визначенні митної вартості товарів у Графі 33 зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи у Рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статтей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
Суд зазначає, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів всупереч положенням п.п. 2, 4 ч. 2 ст. 55 МК України (крім номеру митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, та зазначення що рівень такої вартості у неї у максимально наближений час з урахуванням вагових характеристик є більшим), не містить жодних належних обґрунтувань митного органу щодо зроблених коригувань, зокрема, умов поставки, комерційних умов подібних (аналогічних) товарів, та інформації і джерел, які використовувались митницею при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. 
З огляду на викладені вище обставини суд доходить висновку про недотримання митним органом вимог МК України при здійсненні перевірки правильності визначення митної вартості імпортованого товару та визначення більшої митної вартості цього товару за резервним методом.
Відповідач в обґрунтування правомірності свого рішення посилається на те, що договорів щодо надання транспортно-експедиційних послуг до митного органу не надано. Для підтвердження вартості перевезення оцінюваної партії товарів декларантом надано коносамент від 08.05.2025 року №SHALEG2505003, де агентом з перевезення зазначено компанію Legende Logistics Co.,Ltd а відповідальною особою LLC “LP Group”; автотранспорту накладну CMR від 02.07.2025 року №9621, де безпосереднім перевізником зазначено ТОВ «Катром»; довідку про транспортні витрати від 02.07.2025 року, видану ТОВ “LP Group”, договори на перевезення №1507/19-35 від 15.07.2019 року та 1104/23-176 від 11.04.2023 року. Отже, відбулось залучення третіх осіб для перевезення заявленого до митного оформлення вантажу, але документи від безпосередніх перевізників до митного оформлення не надані. Наданий коносамент (TELEX RELEASE) не є достатнім та інформативним доказом щодо вартості транспортування оцінюваної партії товару та інших ключових умов перевезення оцінюваної партії товару (зокрема, і в порту прибуття та перевантаження). Запропоновано надати до митного органу MASTER BILL OF LADING та інвойс/и, виданий/ні до коносаменту. Довідка про транспортні витрати не відноситься до первинних документів та її ведення не передбачено чинним законодавством.
З цього приводу суд зазначає наступне.
Згідно ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» підтвердженням витрат експедитора є документи (рахунки, накладні тощо), видані суб`єктами господарювання, що залучалися до виконання договору транспортного експедирування, або органами влади.
Перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні.
Такими документами можуть бути: авіаційна вантажна накладна (Air Waybill); міжнародна автомобільна накладна (CMR); накладна СМГС (накладна УМВС); коносамент (Bill of Lading); накладна ЦІМ (СІМ); вантажна відомість (Cargo Manifest); інші документи, визначені законами України.
Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Разом з тим, представником підприємства до митного оформлення товару було надано товарно-транспортні документи, а саме коносамент №SHALEG2505003, де відповідальним за перевезення визначено ТОВ «Лп Груп»; міжнародну товарно-транспортну накладну (CMR) №9621 від 05.07.2025 року, в якому перевізником визначено ТОВ «Катром», та довідку про транспорті витрати від 02.07.2025 року, сформовану ТОВ «Лп Груп», в яких відображено маршрут та вартість перевезення за маршрутом, марка та номер автомобіля, який здійснював перевезення. З даних документів можливо ідентифікувати їх належність до конкретної партії перевезення.
Варто також зазначити, що представником позивача до Київської митниці надавались примірник Договору на транспортно-експедиторське обслуговування №1104/23-176 від 11.04.2023 року та примірник Договору про організацію перевезень автомобільним транспортом №1507/19-35 від 15.07.2019 року.
Згідно п.1.1. Договору на транспортно-експедиторське обслуговування №1104/23-176 від 11.04.2023 року, укладеного між ТОВ «Лп Груп» (як експедитором) та ТОВ «ТОП-РЕМ-БУД» (як клієнтом) (далі – сторони), клієнт доручає, а експедитор зобов`язується організувати за рахунок клієнта транспортно-експедиторське обслуговування (ТЕО), перевезення експортно-імпортних і транзитних вантажів по території України і в міжнародному сполученні, а також надання інших товарно-експедиторських послуг клієнтові за погодженням сторін.
За п.п.2.1.1 Договору №1104/23-176 від 11.04.2023 року відповідно до цього договору експедитор зобов`язується за плату і за рахунок клієнта організувати перевезення його вантажів на умовах, погоджених сторонами, а також робити інші послуги клієнтові за погодженням сторін. При необхідності для виконання своїх зобов`язань за договором, укладати від свого /або від імені клієнта і за рахунок клієнта договори з транспортними організаціями: контейнерними лініями, автомобільними перевізниками, складами зберігання та ін. організаціями. Документом, що підтверджує наявність і зміст такого договору з транспортними організаціями, являється транспортний документ (накладна) – коносамент (В/L), автомобільна транспортна накладна (CMR).
Крім того, згідно п.1.1. Договору про організацію перевезень автомобільним транспортом №1507/19-35 від 15.07.2019 року, укладеного між ТОВ «Катром» (як перевізником) та ТОВ «ТОП-РЕМ-БУД» (як замовником) (далі – сторони), предметом договору є організація спільної діяльності по виконанню перевезень в міжнародному і міжміському сполученнях. 
За п.2.1 Договору №1507/19-35 від 15.07.2019 року замовник виступає від свого імені і за дорученням організацій, з якими має відповідні умови.
У вищевказаній довідці про транспортні витрати від 02.07.2025 року, оформленої ТОВ «Лп Груп», зазначено, що ТОВ «Лп Груп» по даному перевезенню виступає у якості експедитора і повідомляє, що витрати з доставки вантажу з порту Шанхай, Китай до митного кордону України (Одеського морського торговельного порту) складають 124 616,00 грн.
Тобто, декларантом при митному оформленні товарів були надані докази того, що для імпортування спірних товарів від його імені експедитором ТОВ «Лп Груп» укладались договори щодо надання транспортно-експедиційних послуг, що підтверджує правомірність залучення третіх осіб для перевезення заявленого до митного оформлення вантажу.
Разом з тим, згідно ст.9 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» у разі залучення експедитором до виконання його зобов`язань за договором транспортного експедирування іншої особи у відносинах з нею експедитор може виступати від свого імені або від імені клієнта. Факт надання послуги експедитора при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.
Однак, у затвердженій формі CMR (міжнародна автомобільна накладна) та коносамент не передбачено графи для заповнення імені та адреси експедитора, який організовує вантажне перевезення, але не є при цьому фактичним перевізником.
Враховуючи той факт, що CMR та коносамент не містять відомостей про вартість перевезення, вказана обставина не свідчить про наявність розбіжностей чи відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Щодо посилання митного органу на те, що довідка про транспортні витрати не відноситься до первинних документів та її ведення не передбачено чинним законодавством, то суд враховує правовий висновок Верховного Суду в постанові від 31.05.2019 року по справі №804/16553/14, згідно якого, якщо законом не визначено доказ (докази), виключно яким (-ми) повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення, то такі витрати можуть підтверджуватися будь-якими доказами. Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), а тому довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів".
Крім того, пунктом 6 ч.2 ст. 53 МК України законодавець розділив документи, що підтверджують вартість перевезення, на дві частини, а саме «транспортні (перевізні) документи» і «документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів». Коносамент №SHALEG2505003 від 08.05.2025 року та CMR №9621 від 02.07.2025 року є транспортними документами, які не містять відомостей про вартість перевезення оцінюваних товарів, а тому не впливають на можливість митного органу перевірити відомості що підтверджують транспортні витрати (складові митної вартості).
У постанові Касаційного адміністративного суду від 20.06.2023 року у справі №380/1221/2020 зазначено, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Відповідно до ст.4 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, складанням вантажної накладної підтверджується договір перевезення. Таким чином, умови міжнародного перевезення товарів не стосуються й безпосередньо не впливають на ціну товару. У зв`язку з чим, самі по собі недоліки щодо оформлення вантажних накладних ЦМР, не є такими, що можуть бути підставою для сумніву щодо правильності визначення митної вартості товарів».
Отже, товарно-транспортна накладна CMR №9621 від 02.07.2025 року та коносамент №SHALEG2505003 від 08.05.2025 року, у розумінні приписів ч. 2 ст. 53 МК України, не є документами, інформація з яких впливає на визначення митної вартості товарів. 
З урахуванням зазначеного, зауваження митного органу стосовного того, що у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо цієї складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, є необґрунтованими.
Також митний орган в оскаржуваному рішенні посилався на те, що Додаток №1 (Специфікація) до Контракту №UA258010 відсутній серед документів, зазначених в гр.44 митної декларації.
Як вже було зазначено вище, на виконання вимог Контракту №UA258010 було складено комерційний інвойс №UA258010 від 30.04.2025 року, згідно якого погоджено продаж товарів (електричні мопеди із зарядними пристроями, зарядні пристрої для літієвої батареї, шини 8, ємності для мастила, двигуни мопеда) загальною вартістю 34 971,00 дол.США, серед яких вартість електричних мопедів із зарядними пристроями складає всього 33 580,00 дол.США. за 111 одиниць.
Тобто, основним документом, на основі якого може бути визначена митна вартість імпортованих товарів згідно даного Контракту, є виключно комерційний інвойс.
На думку суду, зі змісту комерційного інвойсу №UA258010 від 30.04.2025 року вбачається, що даний документ є одночасно специфікацією. За своєю суттю специфікація — є додатком до основного договору, який деталізує окремі умови, зазвичай пов`язані з предметом договору. Суд погоджується із твердженням сторони позивача, що митне законодавство не обмежує право суб`єкта господарювання в використанні інвойсу одночасно і в якості специфікації.
Щодо посилання митного органу на ненадання декларантом комерційного рахунку та пакувального листа до митного оформлення товару, суд зазначає, що пакувальний лист та комерційний рахунок жодним чином не впливають на вартість товару, адже не містять в собі відомостей про його вартісні показники. Разом з цим, відповідач під час розгляду справи не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації. Тому суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість товару, через ненадання декларантом вищевказаних супровідних документів.
Щодо посилання відповідача на те, що у митній декларації від 07.07.2025 року №25UA100390712351U0 та інших документах, поданих до митного оформлення, різниться адреса отримувача та особи відповідальної за фінансове врегулювання ТОВ «ТОП-РЕМ-БУД», а також наявна розбіжність (невідповідність) у банківських документах про оплату за товар, то суд з цього приводу зазначає, що в процедурі контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові його митної вартості. Разом з тим, розбіжності, пов`язані із адресою отримувача та особи відповідальної за фінансове врегулювання ТОВ «ТОП-РЕМ-БУД», формою оплати у банківських документах про оплату товару безпосередньо ціни імпортованого товару не стосуються, а тому такі відомості не можуть впливати на формування митної вартості товару позивача, що також не було спростовано митним органом за час розгляду справи.
На думку суду, наявними у справі доказами підтверджується, що заявлена позивачем митна вартість товару базувалась на документально підтверджених відомостях, що піддавалась обчисленню, до митного органу декларантом подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору, а тому відповідач неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом і визначив митну вартість за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів.
Крім того суд вказує, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 року у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, само по собі не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Суд при вирішенні даної справи також враховує правовий висновок Верховного Суду, зазначений у постанові від 26.03.2019 року у справі №826/17973/14, в якій зазначено, що: «…однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості...».
Під час розгляду справи відповідач не підтвердив належними та допустимими доказами, а також аргументованими доводами, наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутності всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за цей товар. Тобто, правильність визначення позивачем митної вартості товару за ціною договору, а також об`єктивна можливість застосування першого методу не були спростовані відповідачем.
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA100390/2025/000003/2 від 18.07.2025 року, було прийнято відповідачем без належних та достатніх обґрунтувань, а тому воно є необґрунтованими, та як наслідок протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Позивачем до позовної заяви було сплачено судовий збір за подання адміністративного позову на загальну суму 3 335,76 грн. 
На підставі вищезазначеного, враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» у повному обсязі, суд вважає необхідним стягнути на користь позивача суму сплаченого ним судового збору з Київської митниці.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, - 
ВИРІШИВ :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» до Київської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості – задовольнити. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Київської митниці про коригування митної вартості товарів №UA100390/2025/000003/2 від 18.07.2025 року.
Стягнути з Київської митниці за рахунок її бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 3 335,76 грн. 
Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 КАС України.
Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України. 
Повне найменування сторін по справі:
Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОП-РЕМ-БУД» (65074, м.Одеса, вул. Фунтового Івана, 26-б, оф.3-5, код ЄДРПОУ 43775449).
Відповідач - Київська митниця (03124, м. Київ, бульвар Гавела Вацлава, 8А, код ЄДРПОУ 444579684).

Суддя О.В. Білостоцький