Справа № 589/1217/25 
Провадження № 2/589/277/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:
головуючого - судді Лєвши С.Л.,
з участю секретаря судового засідання Шаповал А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду в місті Шостка Сумської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Шосткинської міської ради,
- про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом, в якому просить встановити факт самостійного виховання та утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування вимог зазначено, що з 04 червня 2005 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син – ОСОБА_3 .
21 травня 2024 року рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний.
Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_3 залишилася проживати з позивачем, який самостійно виховує та виконує батьківські обов`язки, створює для дитини належні умови проживання, навчання, розвитку, та самостійно його забезпечує всім необхідним.
ОСОБА_1 та дитина ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Мати дитини ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи з ураженням опорно-рухового апарату, і не може у зв`язку з цим надавати належну допомогу в утриманні дитини та її вихованні.
ОСОБА_2 проживає окремо від позивача та дитини у селі Антонівка Шосткинського району Сумської області.
Мати дитини самоусунулася від утримання і виховання дитини.
Встановлення факту самостійного виховання та утримання малолітньої дитини позивачу потрібно для призначення соціальних пільг та встановленням опіки над дитиною.
В судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином, надав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.55)
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином, надала заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнає. Додатково пояснила, що має І групу інвалідності та не взмозі виховувати та утримувати дитину. (а.с.58)
В судове засідання представник Виконавчого комітету Шосткинської міської ради не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений належним чином. (а.с.57)
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Із фотокопії свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 , виданого Шосткинскьим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) вбачається, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 03 серпня 2021 року складено відповідний актовий запис за №245, і його батьками є: батько – ОСОБА_1 , мати – ОСОБА_2 . (а.с.12)
Відповідно до фотокопії довідки виданої ТОВ «Жилкомсервіс» 06 грудня 2024 року ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с.14)
Згідно із фотокопією довідки, виданої Шосткинським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) №5 «Теремок» Шосткинської міської ради 25 червня 2024 за №01-30/20, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відвідує вказаний вище дошкільний заклад з 01 травня 2024 року. Мати ОСОБА_2 жодного разу не відвідувала дошкільний заклад, вихованням та навчанням дитини не цікавилась, батьківські збори не відвідувала, не брала участь у заходах дитячого садка, з вихователями не спілкувалася. (а.с.16)
Із фотокопії рішення, ухваленого Шосткинським міськрайонним судом Сумської області 21 травня 2024 року у справі №589/1179/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вбачається, що:
- позов задоволено;
- розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які його зареєстрували 16 липня 2021 року у Шосткинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Шосткинському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №180. (а.с.18, 19)
Із фотокопії Висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , затвердженого рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 27 листопада 2024 року за №372, вбачається, що орган опіки та піклування дійшов висновку про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с.20, 21)
Відповідно до фотокопії довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ, номер нечитабельний, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є особою з інвалідністю першої групи «Б» з ураженням ОРА. Потребує постійної сторонньої допомоги. (а.с.22)
Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української PCP №789- XII від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ч. 1 статті 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української PCP №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української PCP №789-Х1І від 27 лютого 1991 року визначено, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по - друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR V. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язати піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.
В силу ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 за №2402-ІІІ (далі - Закон №2402-ІІІ)кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону №2402-ІІІ батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Частинами 1, 2 ст. 12 Закону №2402-ІІІ передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, є підстави вважати, що наданий час проживання малолітнього сина із батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи, й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно п. 85 Постанови Верховного Суду України в справі №201/5972/22, (провадження №14 - 132цс23) факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядну або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.
Як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 є особою з інвалідністю І групи з ураженням опорно-рухового апарату та сама потребує сторонньої допомоги.
До І групи інвалідності належать особи з найважчим станом здоров`я, які повністю не здатні до самообслуговування, потребують постійного стороннього нагляду, догляду або допомоги, абсолютно залежні від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій або які частково здатні до виконання окремих елементів самообслуговування.
Підставою для встановлення І групи інвалідності є стійкі, значно вираженої важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженою вадою, що призводять до значного обмеження життєдіяльності особи, неспроможності до самообслуговування і спричиняють до виникнення потреби у постійному сторонньому нагляді, догляді або допомозі.
Критеріями встановлення І групи інвалідності є ступінь втрати здоров`я, що спричиняє обмеження однієї чи декількох категорій життєдіяльності особи у значному III ступені:
- нездатність до самообслуговування чи повна залежність від інших осіб;
- нездатність до пересування чи повна залежність від інших осіб;
- нездатність до орієнтації (дезорієнтація);
- нездатність до спілкування;
- нездатність контролювати свою поведінку;
- значні обмеження здатності до навчання;
- нездатність до окремих видів трудової діяльності.
І група інвалідності поділяється на підгрупи А і Б залежно від ступеня втрати здоров`я особою з інвалідністю та обсягу потреби в постійному сторонньому догляді, допомозі або нагляді.
До підгрупи Б належать особи з високим ступенем втрати здоров`я, який спричиняє значну залежність від інших осіб у виконанні життєво важливих соціально-побутових функцій і часткову нездатність до виконання окремих елементів самообслуговування.
Тобто, ОСОБА_2 , є особою з виключно високим ступенем втрати здоров`я та для життєдіяльності потребує допомоги сторонніх осіб, що унеможливлює нею належне виконання батьківських обов`язків.
Встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини ОСОБА_1 над малолітнім ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - ніяким чином не порушує прав матері на побачення з дитиною чи будь-яким чином не порушує її батьківських прав.
Згідно з п. 84 рішення Верховного Суду України в справі №201/5972/22, (провадження №14 - 132цс23) доведення факту одноособового виховання дитини пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміну обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права та інтереси самої дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Факт одноосібного виховання одним із батьків не може встановлюватися у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами спрощеного провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна із обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. (п.87 Рішення).
Отже, виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Таким чином, враховуючи, що позивач займається вихованням малолітньої дитини, піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, є підстави вважати, що на даний час проживання малолітнього сина із батьком, який фактично проживає з ним, буде відповідати саме інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи, й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному, а незадоволення даного позиву, фактично поставить дитину в край тяжке сімейне становище, як особу, яка позбавлена батьківського піклування, що, на думку суду, неприпустимо.
Враховуючи викладене вище, судом встановлено, що позивач, який проживає разом із сином та належним чином дбає про дитину правомірно звернувся до суду із позовом про встановлення факту того, що він самостійно утримує та виховує свою дитину, а отже на підставі викладеного позов слід задовольнити, встановивши факт його самостійного виховання та утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Керуючись ст. 76-81, 258, 259, 263- 265 ЦПК України, суд,- 

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, про встановлення факту самостійного виховання та перебування на утриманні малолітньої дитини, задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , самостійно виховує та утримує малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Сторони:
- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ;
- відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3 ;
- третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, адреса місцезнаходження юридичної особи - поштовий індекс 41100, Сумська область, місто Шостка, вулиця Садовий бульвар, будинок 14, ідентифікаційний код юридичної особи - 36080075. 

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області       С.Л.Лєвша