Справа №592/18814/25
Провадження №2-а/592/16/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 лютого 2026 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м.Суми у складі головуючого судді Онайка Р.А., за участю секретаря судового засідання Шапран Н.К., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
з участю учасників справи:
представника позивача – Мірошниченко А.В.,
представника відповідача – Бережної Ю.П.,
у с т а н о в и в:
Позивач звернувся до суду з позовом який уточнив та у якому просить скасувати постанову поліцейського 1 взводу, 2 роти, 1 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області, капрала поліції Райденко Миколи Валерійовича, серії ЕНА № 6165348 від 16 листопада 2025 року, у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн, провадження по справі закрити, стягнути на користь позивача судові витрати.
Вимоги обґрунтовано тим, що 16.11.2025 позивачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП за порушення п.18.1 ПДР, вважає що постанова була винесена з порушенням вимог чинного законодавства та не відповідає обставинам справи, а дії співробітника поліції незаконними, поліцейським не зібрано належних доказів, а також не встановлено складу адміністративного правопорушення. Зазначає, що позивачка не порушувала правил дорожнього руху, факту фіксації правопорушення позивачці продемонстровано не було. Зазначає що на момент винесення постанови була темна пора доби, пішохідний перехід не був освітлений, а швидкість водія була не більше 30 км/год, позивачка везла свою матір до лікаря через болі в серці.
Ухвалою суду від 02.12.2025 позов прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено на 16:00 11.12.2025
Протокольною ухвалою від 11.12.2025 розгляд справи відкладено на 16:00 14.01.2026 для повторного повідомлення учасників справи.
19.12.2025 представником відповідача до суду подано відзив, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову, свої заперечення обґрунтовує тим, що 16.11.2025 року о 16 год. 48 хв. по вул. Металургів поблизу буд. № 13 в м. Суми було виявлено транспортний засіб SUBARU XV CROSSTREK, державний номерний знак НОМЕР_1 , водій керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшила швидкість та не зупинилася щоб надати перевагу в русі пішоходу, чим порушила п. 18.1 Правил дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі ПДР). Правопорушення зафіксовано на службовий відеореєстратор Xiaomi моделі Yi Car DVR, відеозапис IMG_0430. Провадження в справі про адміністративне правопорушення зафіксовано на цифрову нагрудну відеокамеру Motorola Solutions моделі Video Badge VB-400 VB-440-64-KF-N № 471119. Зазначає, що при винесені оспорюваної постанови поліцейським дотримано всіх вимог чинного законодавства, зокрема роз`яснено позивачці її права, суть правопорушення, заслухано її пояснення, а також вручено копію постанови про притягнення її до адміністративної відповідальності. Крім того вказує, що позивачка не заявляла жодних клопотань щодо ознайомлення її з відеозаписом вчиненого правопорушення. А також долучено відеозаписи з автомобільного та нагрудного відеореєстратора поліцейських.
Протокольною ухвалою від 14.01.2026 розгляд справи відкладено за клопотанням представника відповідача на 16:00 09.02.2026.
У судовому засіданні представник позивача підтримав позов із зазначених у ньому підстав, представник відповідача заперечила щодо задоволення позову у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю.
Суд заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані суду докази та обставини на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень в їх сукупності, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 16.11.2025 о 16.48 в м.Суми по вул. Металургів поблизу буд. 13 поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону УПП в Сумській області ДПП капралом поліції Райденко Микола Валерійович розглянуто справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за результатами якої винесено постанову ЕНА № 6165348 від 16.11.2025 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваної постанови встановлено, що фактичною підставою притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, передбаченої ч.1 ст. 122 КУпАП є те, що остання 16.11.2025 року о 16 год. 48 хв. по вул. Металургів поблизу буд. № 13 в м. Суми, керуючи транспортним засобом наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не зменшила швидкість та не зупинилася щоб надати перевагу в русі пішоходу, що перебував на пішоходному переході, що зафіксовано на нагрудний відеореєстратор, чим порушила п. 18.1 Правил дорожнього руху.
Згідно з п. 18.1 Правил дорожнього руху України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
З матеріалів справи вбачається, що спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що позивач вважає постанову незаконною, посилаючись на відсутність в її діях порушення правил дорожнього руху.
Порядок оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення врегульований статтею 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту третього частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.
Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до стаття 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, суб`єктом владних повноважень на підтвердження заперечень, надано відеозапис із стаціонарного відеореєстратора автомобіля патрульної поліції.
Вказаний відеозапис від 16.11.2025 містить зафіксовану подію проїзду нерегульованого пішохідного переходу автомобілем марки SUBARU, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача.
З долученого відеозапису вбачається, що по дорозі з двостороннім рухом, по дві смуги руху в кожному напрямку патрульний автомобіль рухаючись у крайній правій смузі зупинився перед нерегульованим пішоходним переходом, який позначений відповідною дорожнім знаком та дорожньою розміткою, з метою надання переваги у русі пішоходу, який почав переходити проїжджу частину, в цей час по крайній лівій смузі транспортний засіб марки SUBARU, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням позивача не знизивши швидкість перед нерегульованим пішоходним переходом, не надав перевагу у русі пішоходу, який в цей час переходив проїжджу частину.
Дослідженим відеозаписом повністю спростовується твердження позивача про відсутнвсть в її діях порушень ПДР та складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 122 КУпАП.
Правилами дорожнього руху безальтернативно визначено обов`язок водія, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам.
Всебічно та повно дослідивши надані суду докази, суд констатує, що такого обов`язку ОСОБА_1 , як водій транспортного засобу марки SUBARU, д.н.з. НОМЕР_1 , не дотрималась.
Крім того, наданим відповідачем відеозаписом з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому зафіксовано процедуру розгляду справи про адміністратвне правопорушення, яка відбувалася відповідно до вимог чинного законодавства, спростовується твердження відповідачки щодо порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, такожзазначений відеозапис не містить жодного клопотання позивачки щодо демонстрації відеофіксації правопорушення, а отже посилання на не надання для огляду відеозапису порушення не заслуговує на увагу.
Доводи позивача, проте що вона рухалася в темну пору доби зі швидкістю не більше 30 км/год, везла матір до лікаря, пішоходний перехід не був освітлений (однак на відеозаписі вуличні ліхтарі ввімкнені) не звільняють її як водія від дотримання правил дорожнього руху та не впливають на наявність складу адміністративного правопорушення в її діях.
Також безпідставними є доводи позивача по те, що вона не бачила пішохода, оскільки згідно вимог п. 18.4 ПДР якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
Доводи позивача, що вона не бачила і поліцейського автомобіля, оскілки він рухався по паралельній смузі руху, суд також не може прийняти до уваги, оскільки вимоги п. 18.4 ПДР не звільняють її від обов`язку контролювати дорожню обстановку не тільки на своїй смузі руху, а й на сусідніх. 
Поведінка поліцейських після складення протоколу про адміністративне правопорушення без присутності сторонніх осіб, зафіксована на відео реєстратор, жодним чином не свідчить про відсутність порушення вимог вимог п. 18.1 ПДР в діях ОСОБА_1 чи порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Також суд враховує, що в даному, конкретному, випадку порушення ПДР мало не формальний характер, і тільки реакція пішохода, який, впевнившись, щодо його пропускає поліцейський автомобіль, розпочав рух пішохідним переходом, зупинився на проїжджій частині, дозволила уникнути зіткнення та тілесних ушкоджень. 
При цьому суддя враховує, що «будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі» (рішення ЄСПЛ від 29.06.2007 у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (O’Halloran and Francis v. the United Kingdom), заяви № 15809/02 і № 25624/02).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення на неї адміністративного стягнення у виді штрафу є повністю обґрунтованим.
Відповідно до ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про адміністративне правопорушення місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З урахуванням зазначених обставин, суд вважає, що постанова серії ЕНА № 6165348 від 16 листопада 2025 року про накладення на позивача адміністративного стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, є законною та обґрунтованою та скасуванню не підлягає.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. 2, 72-77, 79, 90, 139, 241-246, 286 КАС України, суд,-
у х в а л и в:
Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення оголошений 13.02.2026.

Учасники судового провадження:
Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса АДРЕСА_1 
Відповідач 1: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, адреса м.Київ, вул. Ф.Ернеста, 3. 

Суддя Роман ОНАЙКО