Справа № 504/5164/25 
Номер провадження 3/504/85/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.02.2026	с-ще Доброслав	

Суддя Доброславського районного суду Одеської області Якимів А.В., розглянувши матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
ВСТАНОВИВ:
на розгляд Доброславського районного суду Одеської області надійшли матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 164 КУпАП. 
ОСОБА_1 вину у вчиненому правопорушенні не визнав, надав суду такі пояснення. Дійсно 20.11.2025 року о 07.20 год. на автодорозі М14 він, керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перевозив чотирьох пасажирів у цьому транспортному засобі. Разом з тим, він був лише водієм перевізника, яким є ФОП ОСОБА_2 . Свої функції він виконував на підставі цивільно-правової угоди із ФОП ОСОБА_2 . На момент зупинки транспортного засобу, він не надав працівникам поліції ліцензії на перевезення пасажирів, оскільки такої, на той час, не мав, проте ФОП ОСОБА_2 має ліцензію на перевезення пасажирів. ОСОБА_1 також пояснив, що ним не ведеться господарська діяльність, він є лише водієм та не отримував грошових коштів від пасажирів автомобіля, які придбавали квитки у невідомої йому особи у м. Кишинів. Автобус подавався на замовлення з м. Одеси до м. Черкас. Також, ОСОБА_1 вказав, що ФОП ОСОБА_2 не має права на реалізацію квитків, оскільки здійснювалися нерегулярні перевезення. 
Крім того, ОСОБА_1 надіслав до суду заяву, в якій просить провадження у справі закрити, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки матеріалами справи не доведено факту здійснення ним господарської діяльності. Зазначає, що він працює у ФОП ОСОБА_2 на підставі цивільно-правового Договору від 17.11.2025 року, відповідно до якого надає послуги по формуванню групи пасажирів. Згідно з Договором №17/11 від 17.11.2025 року на перевезення пасажирів за маршрутом м. Черкаси - м. Одеса – м. Черкаси, автомобілем Mercedes, реєстраційний номер НОМЕР_1 , він я водій зобов`язувався 19-20 листопада 2025 року подати транспортний засіб для перевезення пасажирів та доставити пасажирів по замовленому маршруту. При цьому зазначає, що у ФОП ОСОБА_2 наявна чинна ліцензія на внутрішні перевезення пасажирів автобусами легковими автомобілями на замовлення № 126 від 22.03.2016 року. До заяви ОСОБА_1 було долучено наступні документи: копію квитанції до прибуткового касового ордера № 17/11 від 17.11.2025 року; копію Договору №17/11 від 17.11.2025 року на перевезення пасажирів, копію ліцензії, виданої ФОП ОСОБА_2 № 126 від 22.03.2016 року; копію тимчасового реєстраційного талану НОМЕР_2 ; копію цивільно-правового договору від 17.11.2025 року; копію договору № 1 від 01.09.2025 року; копію свідоцтва платника єдиного податку серії Б № 129469; копію Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.
Незважаючи на позицію ОСОБА_1 , щодо невизнання винуватості у вчиненому правопорушенні, його вина є доведеною наступними доказами, що досліджені судом:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії АА № 085936 від 20.11.2025 року, 20.11.2025 року о 07.20 год. на автодорозі М14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, 28 км + 980 км, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Mercedes Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 , надавав послуги з перевезення чотирьох пасажирів в режимі нерегулярні перевезення по маршруту Одеса-Черкаси, без отримання ліцензії, передбаченої п. 24 ст. 7 ЗУ «Про ліцензування видів господарської діяльності», чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП. Від підпису протоколу ОСОБА_1 відмовився;
-письмовими поясненнями ОСОБА_3 від 20.11.2025 року, згідно змісту яких він 20.11.2025 року рухався на авто та віз пасажирів у кількості 4 чоловік, також зазначив, що ліцензія оформлена на ФОП ОСОБА_2 , квитки продаються не знає як; 
-відео записом з ПВР, на якому зафіксовано зупинку автомобіля під керуванням ОСОБА_3 та діалог між ним та працівником поліції, в ході якого водій повідомив, що здійснює пасажирські перевезення, автомобіль належить перевізнику, у якого є ліцензія. Також відеозаписом зафіксовано, що в салоні авто знаходилось чотири пасажира, які повідомили, що замовляли квитки по телефону. Також зафіксований процес ознайомлення ОСОБА_3 з протоколом.
Диспозицією ч.1 ст.164КУпАП передбачено адміністративну відповідальність в тому числі за провадження господарської діяльності без отримання ліцензії на провадження виду господарської діяльності, що підлягає ліцензуванню відповідно до закону. 
Відповідно до ч. 1ст. 3 ГК України підгосподарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. До загальних ознак господарської діяльності закон відносить не тільки факт надання послуг за винагороду, а й систематичність таких дій, їх самостійний та ініціативний характер, що і становить суть господарської діяльності. 
Відповідно до п. 24 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" ліцензуванню підлягає такий вид господарської діяльності, як перевезення пасажирів. 
Водночас, ч. 3ст. 9 Закону України "Про автомобільний транспорт"визначено, що ліцензія видається на господарську діяльність з надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів. 
При цьому наведеним законом передбачено надання послуг з перевезення пасажирів різних видів: для регулярних, спеціальних, не регулярних пасажирських перевезень, також перевезень на замовлення, таксі, тощо, в залежності від чого у ст. 39 цього закону визначений перелік документів, які мають бути наявні у водія. 
Так, відповідно до ст. 39 цього Закону автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
З досліджених судом матеріалів вбачається, що водій ОСОБА_1 під час перевезення пасажирів не мав при собі та не надав уповноваженій особі жодних документів, щодо права на перевезення пасажирів, внаслідок чого і був складений протокол про адміністративне правопорушення. 
При цьому, долучена до матеріалів справи ліцензія на нерегулярні перевезення пасажирів на ім`я ФОП ОСОБА_2 не надає ОСОБА_3 права на здійснення таких перевезень пасажирів, від імені ФОП ОСОБА_2 , оскільки жодним чином не стосується останнього.
Так, відповідно до п. 9 постанови КМУ «Про затвердження Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з перевезення пасажирів, небезпечних вантажів та небезпечних відходів автомобільним транспортом, міжнародних перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом» від 2 грудня 2015 р. № 1001, здобувач ліцензії, ліцензіат оформлює трудові відносини з персоналом автомобільного транспорту, визначеним пунктами 10, 12-15 цих Ліцензійних умов, шляхом укладання трудового договору відповідно до статті 24 Кодексу законів про працю України, а відповідно до п.п. 8 п. 16 цих ліцензійних умов ліцензіат зобов`язаний: допускати до роботи водіїв, які: прийняті на роботу згідно з вимогами пункту 9 цих Ліцензійних умов; відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим пунктом 10 цих Ліцензійних умов.
З матеріалів справи, вбачається що ОСОБА_3 не є водієм ФОП ОСОБА_2 , не перебуває з останнім у трудових відносинах, останній здійснював перевезення пасажирів та здійснює свою діяльність на підставі цивільної угоди, що вимагає отримання відповідної окремої ліцензії на перевезення пасажирів саме на ім`я ОСОБА_3 .
Щодо доводів ОСОБА_3 про те, що він здійснює свою діяльність не систематично, то такі до уваги судом не беруться, оскільки з протоколу про адміністративне правопорушення та відео запису вбачається, що у салоні автомобіля було чотири пасажири, які скористались послугою перевезення, за яку сплатили грошові кошти, а тому така діяльність не може вважатися не підприємницькою та такою, що здійснюється одноразово.
Не відповідають обставинам справи, і доводи ОСОБА_3 про те, що від цієї діяльності він не отримує прибутку, оскільки такі спростовується наданими самим ОСОБА_3 письмовими матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що пасажири Mercedes Benz Sprinter 313 CDI, реєстраційний номер НОМЕР_1 оплатили послуги з перевезення, купили відповідні квитки, а ОСОБА_3 на підставі цивільно-правового договору від 17.11.2025 року надавав послуги з формуванню груп пасажирів та перевозив таких пасажирів за маршрутом. Вартість послуг, згідно договору становить 1500 грн.
Отже, об`єктивно з`ясувавши обставини, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, та кваліфікує його дії за цією нормою.
При накладенні стягнення правопорушнику уд враховує характер вчиненого правопорушення та ступінь вини порушника, відсутність відомостей про притягнення його до адміністративної відповідальності у минулому, його особу, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність за вчинення правопорушення. Суд вважає, що накласти адміністративне стягнення слід в мінімальних межах санкції, встановленої ч. 1 ст. 164 КУпАП України.
Крім того, відповідно до частини 5 статті 4 Закону України «Про судовий збір», а такожстатті 40-1 КУпАПу разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення особа, на яку накладено таке стягнення, сплачує судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,6 грн.
Керуючись ст. ст. 40-1, 164, 284 КУпАП, суддя -
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КУпАП та призначити йому адміністративне стягнення вигляді штрафу у розмірі 1000 (тисяча) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень на користь держави.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 665,6 (шістсот шістдесят п`ять) гривень (шістдесят) копійок.
Відповідно до ч. 1 ст. 307КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, крім випадків, передбаченихстаттею 300-1 цього Кодексу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш, як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Реквізити для сплати штрафу і судового збору розміщені на офіційному веб порталі «Судова влада» - https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/zbir/ та https://km.od.court.gov.ua/sud1515/gromadyanam/tax/.
Роз`яснити, що у випадку несплати накладеного на нього штрафу у передбачений законом строк, до нього можуть бути застосовано подвійне стягнення штрафу в порядку ст. 308 КУпАП, тобто у випадку примусового виконання постанови суду.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області.

Суддя 	А. В. Якимів