Справа № 352/201/26 
Провадження № 33/4808/264/26 
Категорія ст. 124 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції КУЗЬМЕНКО С. В. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року м. Івано-Франківськ
Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В.
розглянувши апеляційну скаргу адвоката Боднарюка Георгія Васильовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (ві сімсот п`ятдесят) гривень, стягнуто судовий збір,

ВСТАНОВИВ:

Судом першої інстанції встановлено, що 23 січня 2026 року о 06 годині 00 хвилин в селі Марківці на автодорозі Н-10, 116 км, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, у результатів чого здійснив наїзд на бордюрний камінь на перехресті із круговим рухом, чим порушив пункт 2.3 б Правил, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Адвокат Боднарюк Г.В. в апеляційній скарзі просить скасувати постанову судді суду першої інстанції, провадження по справі закрити у зв`язку з відсутню події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Вважає рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим та прийнятим з порушенням процесуального і матеріального права.
Наголошує, що матеріали справи не місять відомостей про недотриманням ОСОБА_1 безпечної дистанції або безпечного інтервалу, у зв`язку з чим суд дійшов правильного висновку про відсутність порушення пункту 13.1 ПДР. Разом з тим суд неправомірно змінив кваліфікацію правопорушення, погодившись з експертом про порушення ОСОБА_1 пункту 12,1 ПДР, проте самостійна перекваліфікація є правомірною, якщо вона не покращує становище особи. 

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 тайого адвокат Боднарюк Г.В. в судове засідання апеляційного суду не з`явилися, до початку апеляційного розгляду від адвоката Боднарюка Г.В. надійшло клопотання у якому він просив розглядати апеляційну скаргу без його участі та без участі ОСОБА_1 , а також підтримав вимоги апеляційної скарги в повному обсязі.
Так, особи, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, розпоряджаються своїми правами на власний розсуд, однак користуватися ними повинні сумлінно в межах процесуального закону відповідно до їх призначення і тією мірою і в тих формах, які необхідні для досягнення мети провадження у справі. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин, відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП, а також з метою реалізації права на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку, вважаю за можливе розглянути апеляційну скаргу у відсутність ОСОБА_1 тайого адвоката Боднарюка Г.В.

Перевіривши матеріали справи, вирішуючи апеляційну скаргу по суті вважаю, що її необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення, крім іншого є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Вважаю, що суддею суду першої інстанції при прийнятті рішення за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП цих вимог закону дотримано належним чином. 
Розгляд справи відбувається в межах протоколу про адміністративне правопорушення відносно конкретної особи.
Посадовою особою, що складає протокол, ставиться у вину особі вчинення таких конкретних протиправних діянь, що містять в собі ознаки того чи іншого адміністративного правопорушення, що відображається у протоколі. Суддя ж, розглянувши справу повинен переконатись у наявності чи відсутності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності за конкретні дії.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 23 січня 2026 року серії ЕПР1 №573287 (а.с. 1) 23 січня 2026 року о 06 годині 00 хвилин в селі Марківці на автодорозі Н-10, 116 км, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 , не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, у результатів чого здійснив наїзд на бордюрний камінь на перехресті із круговим рухом. Внаслідок чого автомобіль та бордюрний камінь отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Чим порушив пункти 2.3 б та 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Твердження апелянта про те, що суд неправомірно змінив кваліфікацію дій ОСОБА_1 з порушення пункту 13.1 ПДР на пункт 12.1 ПДР не є слушним, оскільки в протоколі про адміністративне правопорушення фактично викладено зміст пункту 12.1 ПДР, а саме вказано, що ОСОБА_1 не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним. 
Крім того в судовому рішенні відсутні висновки про порушення ОСОБА_1 пункту 12.1 ПДР, а лише наведено аналіз пояснень експерта, відповідно до яких водій, із урахуванням стану дороги, мав рухатись в межах безпечної швидкості.
Обвинувачення є конкретним та зрозумілим, а відсутність в протоколі вказівки про порушення пункту 12.1 ПДР, за умови наведеного його змісту у фабулі обвинувачення, не є порушенням права на захист ОСОБА_1 .
Крім того вважаю, що суд першої інстанції дійшов переконливого висновку про відсутність порушення ОСОБА_1 пункту 13.1 ПДР, оскільки таке спростовуються поясненнями експерта, відповідно до яких в діях водія вбачаються порушення пункту 12.1 Правил з технічної точки зору, що потягло за собою порушення пункту 2.3 б Правил, а водій в ситуації зі станом дороги мав рухатись із такою швидкістю, яка б не призвела до ДТП.
До протоколу поліцейськими долучено план-схему дорожньо-транспортної пригоди та пояснення учасників дорожньо-транспортної пригоди.
З план-схеми дорожньо-транспортної пригоди на дорозі Н-10 116 км+150м, в с. Марківці о 06:01:00 год. (а.с. 2) вбачається ділянка дороги, на якій сталась дорожньо-транспортна пригода, дорожня обстановка, розташування транспортного засобу марки «Honda CR-V», номерний знак НОМЕР_1 та його пошкодження.
ОСОБА_1 в письмових поясненнях від 23 січня 2026 року (а.с. 3) зазначив, що того дня рухався зі сторони Івано-Франківська в сторону Чернівців і через погану видимість дороги (туман) і гололід не справився з керуванням. У зв`язку з цим пошкодив своє авто.
На компакт-диску, який міститься в матеріалах справи (а.с. 4), є відеозапис на якому безсторонньо зафіксовано деякі обставини події, зокрема: зафіксовано як працівник поліції ознайомила ОСОБА_1 зі складеним відносно нього протоколом про адміністративне правопорушення, роз`яснила ОСОБА_1 права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. ОСОБА_1 підписав документи, надав пояснення та отримав копії.
Досліджені судом відеозаписи досить інформативні, позбавлені упередження і суб`єктивного ставлення, є послідовними, мають безсторонній характер, містять у хронологічній послідовності відомості про обставини, які мають значення для правильного розгляду справи. 
За змістом п. 1 ч. 1. ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, для виявлення або фіксування правопорушення.
Законом не передбачено вимог щодо показань технічних приладів, що мають функції відеозапису, як доказів у справі про адміністративне правопорушення.
Таким чином вище викладена сукупність доказів поза розумним сумнівом доводить правильність висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 є водієм транспортного засобу та порушив вимоги п. 2.3 б ПДР України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Відповідно до змісту протоколу транспортний засіб належить ОСОБА_2 , тому кваліфікація дій ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП є правильною, оскільки власник автомобіля є потерпілим по справі і саме власнику завдано матеріальну шкоду. 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Оцінка доказів, відповідно до ст. 252 КУпАП, відбувається за внутрішнім переконанням особи, що приймає рішення, та ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному досліджені всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю, а жодний доказ не має наперед встановленої сили.
Вважаю, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – поліцейським 2 взводу 1 роти УПП батальйону УПП в Івано-Франківській області капралом поліції Аннюк М.В. з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП підписаний ним та особою, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Під час апеляційного розгляду не здобуто підстав вважати, що цей протокол складено з порушенням ст. 256 КУпАП, ОСОБА_1 власноручним підписом у відповідній графі протоколу підтвердив, що йому роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, та дав пояснення на окремому аркуші.
Також звертаю увагу, що власноручний підпис підтверджує волевиявлення особи, дійсність документу та свідчить про відповідальність за його зміст.
Статтею 124 КУпАП передбачено відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Відповідно до п. 2.3 б ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, встановлено, що висновок судді суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується дослідженими доказами, що узгоджуються між собою, та яким суддя дав належний аналіз і оцінив їх у сукупності, в тому числі на предмет того, чи вони отримані з дотриманням встановленого законом порядку та передбаченими способами, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, є належними та допустимими.
Розташування транспортного засобу на дорозі з вказаними механічними пошкодженнями, що вбачається з схеми ДТП та інших доказів, які містяться в матеріалах справи, підтверджують те, що ОСОБА_1 не був уважним, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, у результатів чого здійснив наїзд на бордюрний камінь на перехресті із круговим рухом.
З`ясувавши фактичні обставини справи, доходжу висновку про доведеність факту порушення ОСОБА_1 ПДР України, причому ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, об`єктивно спроможний був уникнути наїзду на бордюрний камінь на перехресті із круговим рухом при виконанні ним цих Правил дорожнього руху.
Підстав для скасування постанови судді суду першої інстанції та закриття провадження у справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення за результатами апеляційного розгляду не встановлено.
За таких обставин, постанову судді суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Боднарюка Георгія Васильовича, що діє в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 березня 2026 року, щодо ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Повзло