ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №332/1444/23     Головуючий в 1 інст. Марченко Н.В.
Провадження №33/807/58/26      Доповідач в 2 інст. Дадашева С.В.
Категорія ч.2 ст.172-19 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року    місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою останнього на постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 березня 2023 року, якою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн.

Відповідно до постанови суду, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії А4706 №00001 від 15 березня 2023 року та доданих до нього матеріалів встановлено, що молодший сержант, оператор 2 протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 04 лютого 2023 року, приблизно о 22-00 години, перебуваючи на СП «Кембридж», який розташований між населеними пунктами Мирне та Лісовське Гуляйпільської міської територіальної громади необережно поводився з особистою зброєю (АК-74 №), в результаті чого, наніс собі вогнепальне поранення лівої кисті. За фактом поранення проведено службове розслідування.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. 

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що справа розглянута без його участі, заяву про розгляд справи без участі він не писав, провину не визнавав, пояснення до суду не надавав. 
Більш того, зауважує, що у складеному протоколі навіть не зазначено коли саме відбудеться розгляд справи та яким органом, чим позбавили його можливості користуватись його правами та правовою допомогою. Матеріали справи йому також не вручені та його з ними не ознайомлювали.

Заявлене ОСОБА_1 клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вищевказаної постанови суду підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_1 у розгляді справи участі не брав, згідно з наявними матеріалами справи, копія оскаржуваної постанови суду на адресу ОСОБА_1 була направлена судом першої інстанції двічі – 22 березня 2023 року та 10 липня 2023 року, проте відомості про отримання останнім копії оскаржуваної постанови в матеріалах справи відсутні. В обґрунтування зазначеного клопотання ОСОБА_1 зазначає про те, що про наявність постанови суду першої інстанції дізнався лише тоді, коли в нього відбулося блокування банківських рахунків, у зв`язку із чим він звернувся до виконавчої служби, де йому повідомили про наявність вищезазначеної постанови. Після чого він одразу звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, при цьому, зловживання своїми процесуальними правами з боку апелянта не убачається. Виходячи з того, що доводи апелянта щодо причин пропуску строку на апеляційне оскарження є переконливими, виходячи з принципу верховенства права, який визнається і діє в Україні (ст.8 Конституції України), задля забезпечення особі, що притягається до адміністративної відповідальності, можливості реалізувати свої процесуальні права, подана апеляційна скарга підлягає розгляду.

Заслухавши пояснення особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.

Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Цих вимог закону суд першої інстанції в цілому дотримався при розгляді справи.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
З матеріалів справи убачається, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.172-19 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться: 
- у протоколі А4706 №00001 про військове адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-19 КУпАП, від 15 березня 2023 року;
- у заяві ОСОБА_1 від 15 березня 2023 року;
- у акті службового розслідування від 28 лютого 2023 року;
- у письмових поясненнях ОСОБА_1 від 10 лютого 2023 року, свідків ОСОБА_2 від 25 лютого 2023 року, ОСОБА_3 від 25 лютого 2023 року, ОСОБА_4 ;
- фото таблицею.

Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.2 ст.172-19 КУпАП, при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи.
Згідно з оскаржуваною постановою суду, при розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 участі не брав, в письмових поясненнях наданих ним, зазначено про те, що він перебуваючи на верхній частині позиції із застосуванням тепловізору вів спостереження периметру навколо позиції та прилягаючої території. Почувши шум, який доносився з лівої сторони, придивившись через тепловізор на відстані 20 метрів від позиції, помітив два великі предмети, що пересувались, повідомив про це бійця на позивний « ОСОБА_5 » ( ОСОБА_2 ) та попросив підстрахувати його. Знявши свій автомат з запобіжника в положення «ОД», заславши патрон у патронник, він почав підніматися по сходах з окопу, при цьому палець правої руки знаходився на спусковій скобі. На останній, верхній, сходинці ОСОБА_1 послизнувся та почав падати на правий бік спиною, під час падіння відчув біль в кисті лівої руки. Крім того, до протоколу долучено заяву ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, де зазначено, що свою вину він визнає.

Переглядаючи оскаржувану постанову суду в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд звертає увагу на таке.
Відповідно до письмових пояснень ОСОБА_1 , останній 04 лютого 2023 року о 22:00 годині заступив на бойове чергування, знаходився на верхній частині позиції, звідки візуально та за допомогою тепловізору оглядав прилеглу місцевість та периметр навкруги позиції. Якість зображення в тепловізорі була розмитою. Через певний час зліва від позиції з`явилися підозрілі звуки (шум). В тепловізорі він побачив дві крупні червоні плями, які рухалися. Він повідомив про це іншого військовослужбовця, попросив перестрахуватися, зняв автомат з запобіжника, дослав патрон в патронник і почав підніматися по сходам з окопу. Піднімаючись, підковзнувся на верхній сходинці. Запобіжник стояв в положенні «один», палець правої руки був на спусковій скобі. Падав він на правий бік спиною. При падінні відчув біль в лівій кисті. Відразу не повідомляв чергового про те, що трапилось, оскільки відбувалася передача координат та пошук ворожих мінометів. Передача інформації про те, що трапилось, відбулась тільки наступного дня – 05 лютого 2023 року. Ліва рука була оброблена на місці відразу. Повторно - зранку 05 лютого 2023 року. 06 лютого 2023 року, приблизно о 07:00 годині, його було вивезено з позиції, доставлено до медичної частини, де йому повторно була надана медична допомога та було зазначено, що він отримав поранення 06 лютого 2023 року о 09:35 годині.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_2 , останній зазначив про те, що він 04 лютого 2023 року разом із ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували на бойових позиціях, приблизно на відстані 15 см один від одного. Приблизно о 21:50 годині він побачив, як ОСОБА_1 стає на праве коліно, ставить свій автомат вертикально до землі, дулом вверх, кладе на нього ліву руку, а правою натискає спусковий гачок. Пролунав постріл, ОСОБА_1 простягнув до нього ліву руку, від якої йшов дим, і яка була закривавлена, і спитав : «Що це було?», і попросив принести перекис водню, щоб обробити рану. ОСОБА_1 був дуже спокійний. ОСОБА_1 ним, ОСОБА_3 та іншим бійцем була надана домедична допомога. До чергового про дану подію вони не повідомляли на прохання ОСОБА_1 , однак зранку 05 лютого 2023 року його все ж таки відправили до медичної частини, де його оглянув медик та обробив рану. Після цього, ОСОБА_1 повернувся на бойові позиції та сказав, що до ротації – 06 лютого 2023 року, він зможе повноцінно виконувати свої бойові обов`язки. При цьому, при поверненні ОСОБА_1 попросив його ( ОСОБА_2 ) та інших підтвердити його версію, що він отримав поранення внаслідок невдалого падіння, на що йому ОСОБА_2 відповів, що це абсурд. Також, додатково зазначив про те, що ОСОБА_1 ніколи не ставив зброю на запобіжник, про що неодноразово отримував зауваження, на які не реагував. 
В свої письмових поясненнях свідок ОСОБА_3 зазначив про те, що 04 лютого 2023 року о 22:00 годині, перебуваючи на позиціях, почув звук пострілу поряд в окопі, потім вийшов ОСОБА_1 і поскаржився на біль в долоні руки, яка була в крові, та сказав, що підковзнувся, та випадково натиснув на гачок, зазначив, що він не хоче покидати бойової позиції та хоче надалі виконувати службові обов`язки. 
В Акті службового розслідування, доданому до протоколу, викладені обставини, які встановлені під час проведення службового розслідування, які в свою чергу підтверджують обставини, викладені у протоколі. 
Також в матеріалах справи міститься виписка із медичної картки хворого №1770, згідно з якою у ОСОБА_1 встановлено вогнепальне кульове наскрізне поранення лівої кісті (06 лютого 2023 року). Відкритий крайовий перелом голівки 2 п`ясної кістки лівої кісті.

Частиною 2 статті 172-19 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил поводження із зброєю, а також боєприпасами, вибуховими, іншими речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами, що вчинені в умовах особливого періоду.
Основним безпосереднім об`єктом вказаної норми є порядок експлуатації зброї, боєприпасів, вибухових, інших речовин і предметів, що становлять підвищену небезпеку для оточення, а також з радіоактивними матеріалами.
Частина 2 вказаної правової норми, яка інкримінується ОСОБА_1 передбачає відповідальність за діяння, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені в умовах особливого періоду.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України", "особливий період", - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Згідно з Указом Президента України від 17 березня 2014 року №303/2014 "Про часткову мобілізацію" з 17 березня 2014 року і по теперішній час на території України діють умови особливого періоду.
вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-19 КУпАП (порушення правил поводження зі зброєю, а також речовинами і предметами, що становлять підвищену небезпеку для оточення).

Сукупністю наявних в матеріалах справи доказів повністю підтверджується факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення. 
Що стосується доводів ОСОБА_1 , викладених в апеляційній скарзі, про те, що його ніхто не повідомляв про дату, час та місце розгляду справи та те, справу було розглянуто у його відсутність, чим порушено його процесуальні права, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
За змістом положень частини 3 статті 268 КУпАП, присутність осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.172-19 КУпАП, не є обов`язковою.
Те, що суд першої інстанції розглянув справу без участі ОСОБА_1 , не завадило суду повно і всебічно з`ясувати обставини справи та постановити законне та обґрунтоване рішення.
Більше того, Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено обов`язкового скасування прийнятої в справі постанови через розгляд справи у відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
При апеляційному розгляді ОСОБА_1 мав можливість реалізувати всі свої процесуальні права, проте, висновки суду першої інстанції стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 , не спростовано.
Крім того, до протоколу долучено заяву ОСОБА_1 про розгляд справи без його участі, де зазначено, що свою провину він визнає, що не суперечить власноручним поясненням ОСОБА_1 , які містяться у протоколі.
Всі докази, наявні в справі, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів стороною захисту в т.ч. самим ОСОБА_1 у встановленому законом порядку не спростовано.
Даних про те, що ОСОБА_1  оспорював відомості, зазначені у протоколі, в установленому законом порядку, в матеріалах справи немає.
Вина  ОСОБА_1 підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 накладено з дотриманням вимог ст.33 КУпАП.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 березня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Постанову Заводського районного суду м.Запоріжжя від 22 березня 2023 року стосовно  ОСОБА_1  за ч.2 ст.172-19 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева

Дата документу  Справа № 332/1444/23