П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 420/9758/25	

Суддя першої інстанції: Харченко Ю.В.
Час та місце ухвалення судового рішення «--:--»: м. Одеса
Повний текст судового рішення складений: 08.09.2025

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Крусяна А.В.,
суддів Шевчук О.А., Яковлєва О.В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, -

В С Т А Н О В И В:

02.04.2025 ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської митниці про визнання протиправним рішення про коригування митної вартості товарів №UA500100/2025/0000/2 від 08.03.2025 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500100/2025/000035.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що до митного оформлення було надано всі необхідні документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товару (автомобіль MERCEDES-BE NZ, модель S350D) та дозволяли митному органу застосувати основний метод визначення митної вартості імпортованого товару у відповідності до п.1 ч.1 ст.57 Митного кодексу України (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються). Однак, Одеська митниця необґрунтовано та безпідставно дійшла висновку стосовно не подання документів, визначених ч.2 ст.53 Митного кодексу України та здійснила коригування митної вартості товару із застосуванням резервного методу, що призвело до надмірної сплати митних платежів.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.09.2025 позов задоволено. При вирішенні справи, суд першої інстанції виходив з того, що подані декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню. Разом з тим, спростовуючи доводи митного органу щодо відсутності підстав для визначення митної вартості автомобіля за основним методом, суд зазначив, що необхідність надання документів на страхування товару, що перетинав митний кордон, не відповідають умовам поставки СРТ, на яких він поставлявся. При цьому, вказані умови поставки передбачають, що витрати на перевезення товару до порту призначення покладаються на продавця. Також, суд вважав необґрунтованими розбіжності щодо зазначення умов поставки згідно умов інвойсу (СРТ CHORNOMORSK) та умов поставки у коносаменті (FREIGHT PREPAID AS ARRANGED), посилаючись на те, що коносамент не є документом, що підтверджує складові митної вартості товару у розумінні ч.2 ст.53 МК України. 
Не погоджуючись з ухваленим у справі судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржник зазначає, що документи надані позивачкою до митного органу на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар. Апелянт вказує, що зазначені обставини, у відповідності до п.2 ч.6 ст.54 МК України, стали підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товарів та відмови митним органом у митному оформленні товару за заявленою декларантом митною вартістю.
Розгляд апеляційної скарги у справі здійснюється апеляційним судом у змішаній формі відповідно до п.112 Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя 17.08.2021 №1845/0/15-21.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено, що з метою митного оформлення імпортованого товару, 29.11.2024 декларантом позивачки подано до Одеської митниці митну декларацію №25UA500100002477U3 на імпортований товар, а саме: «легковий автомобіль марки MERCEDES-BE NZ (модель S350D), що використовувався; номер кузова - НОМЕР_1 ; кількість місць для сидіння (включаючи водія) - 5; номер двигуна - немає даних; тип двигуна – дизельний; об`єм - 2925см3; календарний рік виготовлення - 2017; модельний рік виготовлення - 2018; КТЗ має пошкодження; країна походження - Корея KR».
На підтвердження заявленої митної вартості товару, декларантом було подано: рахунок-фактуру (інвойс) (Commercial invoice) №77068 від 29.11.2024; декларацію про походження товару (Declaration of origin) від 29.11.2024 №77068; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 02.12.2024 № НОМЕР_2 ; висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією від 01.03.2025 №045-Е/25; договір про надання послуг митного брокера від 01.03.2025 №293298; довідку про відповідність екологічним нормам від 01.03.2025 №67851, коносамент (bill of lading) від 20.12.2024 №FMKORRE1754. 
Митну вартість поставленого товару, позивачка визначила за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів які імпортуються.
Однак, під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товару, заявленого позивачкою по зазначеній митній декларації, Одеська митниця встановила, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме: 
у наданих до митного оформлення документах (інвойсі, тощо) відсутні дані щодо витрат на навантаження (розвантаження) оцінюваних товарів, пов`язана з їх транспортуванням до порту ввезення на митну територію України., внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару; 
не надано документів для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч.2 ст.53 МК України (транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів); не зазначені умови поставки товару; у наказі МФУ від 24.05.2012 №599 наведено перелік документів, що підтверджують вартість перевезення, проте, до митного оформлення жоден з наведених у наказі документів не надано;
відсутня інформація щодо перевезення КТЗ внутрішньою територією іноземної країни відправлення; 
у зв`язку з придбанням транспортного засобу на аукціоні виключається відстрочення платежу; згідно ч.2 ст.53 МК України одним з основних документів, які підтверджують митну вартість товарів, є: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
у наданому до митного оформлення коносаменті від 20.12.2024 наявна фраза FREIGHT PREPAID, але жодних документів, що підтверджують вартість фрахту не надано.
На підставі зазначеного, відповідно до ч.3 ст. 53 МК України, Одеською митницею було зобов`язано декларанта протягом 10 днів (за наявності) надати додаткові документи: 1) копію митної декларації країни відправлення; 2) калькуляцію транспортних витрат за межами митної території України з урахуванням вартості фрахту, вартості інших складових вартості транспортування транспортного засобу, що декларується, у тому числі територією країни експортера; 3) згідно п.4 ч.2 ст.53 МКУ - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару.
На виконання вимог митного органу, 08.03.2025 декларант позивачки надав лист, в якому повідомлено про відмову у наданні додаткових документів. 
08.03.2025 рішенням №UA500100/2025/0000/2 Одеська митниця здійснила коригування заявленої позивачкою митної вартості товару за резервним методом, яким митну вартість товару №1 скориговано до рівня 21600дол.США/шт., замість 14700дол.США/шт., яка була заявлена декларантом. 
Також, Одеська митниця склала картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500100/2025/000035.
Не погоджуючись з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів та карткою відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, позивачка звернулася до суду з даним позовом.
Перевіривши матеріали справи, судова колегія не погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.
Так, за визначенням, наведеним в п.24 ч.1 ст.4 Митного кодексу України (надалі – МК України), митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч.ч.1 та 2 ст.318 МК України, митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно органами доходів і зборів відповідно до цього Кодексу та інших законів України.
Згідно з ст.49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 1 ст.51 МК України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Методи визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту визначені в ст.57 МК України.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
За приписами ч.1 ст.52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та главою 9.
Стаття 53 МК України визначає, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частина 2 вищезазначеної статті містить перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Такими, зокрема, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст.52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно ч.3 ст.53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частиною 1 ст.54 МК України передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.54 МК України орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Відповідно до ч.5 ст.58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Так, предметом спору у даній справі є перевірка правомірності рішення митного органу про коригування митної вартості товарів від 08.03.2025 №UA500100/2025/0000/2 та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500100/2025/000035.
В даному випадку, із оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товару вбачається, що заявлену декларантом митну вартість товару не може бути визнано за основним методом з тих підстав, що надані позивачем документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. У зв`язку з наведеним, Одеською митницею визначено митну вартість товару за резервним методом.
При цьому, за наслідком проведення митних процедур, митним органом зазначено, що жодних документів, для підтвердження витрат на транспортування декларантом не надано. Крім того, у наданих до митного оформлення документах відсутні дані щодо витрат на навантаження/розвантаження товару, його транспортування до порту ввезення на митну територію України. Також, митниця вказала про відсутність інформація щодо перевезення КТЗ внутрішньою територією іноземної країни відправлення та розбіжності щодо зазначення умов поставки у інвойсі та коносаменті. Окрім вказаного, митний орган посилався на відсутність документів, що підтверджують сплату товару, зауваживши, що товар придбано на аукціоні. 
В свою чергу, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані при декларуванні товарів відомості та подані документи не ставлять під сумнів числові значення складових митної вартості, зазначених позивачем у митних деклараціях, та не свідчать, що у документах декларанта є розбіжності, які не дозволяють встановити вартість товару за основним методом. 
Перевіривши матеріали справи та надаючи оцінку обставинам, які викликали у відповідача сумнів щодо заявленої позивачем митної вартості товару, судова колегія зазначає наступне.
З матеріалів справи вбачається, що поставка автомобілю згідно інвойсу від 29.11.2024 №77068 здійснювалась на умовах CFR, Чорноморськ, Україна, вартість автомобіля складає 14700дол.США., у тому числі вартість фрахту 1600 дол.США.
Згідно коносаменту від 20.12.2024 №FMKORRE1754 перевезення здійснювалось з порту Inchon до порту призначення Чорноморськ, Україна.
Так, згідно з правилами А.3 Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, за умовами перевезення CFR, продавець зобов`язаний за власний рахунок укласти на звичайних умовах договір перевезення товару до названого порту призначення звичайним судноплавним маршрутом морським (або, у відповідному випадку, внутрішнім водним) судном такого типу, що звичайно використовується для перевезення товарів з характеристиками, аналогічними визначеним у договорі купівлі-продажу. Також, у продавця не має зобов`язань щодо страхування товару.
Згідно з правилами А.6 Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, за умовами перевезення CFR продавець зобов`язаний, з урахуванням положень статті Б.6: нести усі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки у відповідності зі статтею А.4; сплатити ціну фрахту та всі інші витрати, що випливають із статті А.3 «а», включаючи витрати щодо завантаження товару на борт судна і будь-які платежі за розвантаження товару в узгодженому порту розвантаження, покладені на продавця відповідно до договору перевезення; сплатити, коли це належить, витрати експортних митних процедур, а також усі мита, податки та інші збори, що підлягають сплаті при експорті товару та які потребуються для його транзитного перевезення через будь-яку країну, у випадках, коли вони відповідно до договору перевезення покладаються на продавця.
Згідно з правилами Б.3 Офіційних правил тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати Інкотермс, у покупця відсутні зобов`язання щодо перевезення та страхування товару.
Таким чином, за умовами поставки CFR у сторін відсутній обов`язок щодо страхування товару, а обов`язок щодо укладання договорів та оплати вартості перевезення товару лежить на продавцеві, у зв`язку з чим вартість перевезення, що вказана у інвойсі є остаточною, такою що включає витрати на транспортування, а тому вимога митного органу надати документи, що підтверджують вартість навантаження/розвантаження товару є безпідставною.
Крім того, за умовами CFR, саме на продавця покладено обов`язок щодо сплати фрахту та вартість фрахту перевезення вказана окремо у інвойсі, що надавався до митного оформлення, ненадання позивачем, окремо, документів, що підтверджують вартість фрахту, у даному випадку, не впливає на числові показники митної вартості товару.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що у оскаржуваному рішенні, суд першої інстанції, спростовуючи доводи митниці щодо стосовно обов`язку надання документів, пов`язаних з транспортними витратами, виходив з того, що поставка імпортованого товару здійснювалась на умова СРТ-Чорноморськ, що не відповідає відомостям, зазначеним у інвойсі від 29.11.2024 №77068. 
Також, як на підставу для коригування митної вартості, митний орган посилався на відсутність платіжних документів, що б свідчили про оплату імпортованого товару, оскільки товар придбано на аукціоні, що виключає відстрочення платежу.
Судом першої інстанції не надано жодної оцінки на спростування чи підтвердження виявлених митним органом таких розбіжностей. 
Так, ч.2 ст.53 МК України визначено, що банківські платіжні документи, які стосуються оцінюваного товару подаються до митного оформлення товару, якщо рахунок сплачено, а інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару - за наявності. 
В позовній заяві, позивачка зазначає, що між нею та компанією SK TRADING 29.11.2024 укладено договір купівлі-продажу легкового автомобіля. Разом з тим, вказаний договір не надано ні до суду, ні до митного органу. В свою чергу, оскільки транспортний засіб придбано на аукціоні, митний орган витребував від позивачки електронним повідомленням від 05.03.2025 докази сплати оцінюваного товару. Однак, будь-яких доказів, які б свідчили про сплату ввезеного на територію України товару митниці та до суду не надано.
Таким чином, в силу положень ч.2 ст.53 МК України позивачка мала обов`язок надати митному органу банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо такий рахунок сплачено.
Однак, такі документи не надані ані до митного органу (що підтверджується відсутністю у графі 44 митної декларації реквізитів документа за кодом « 3001», який згідно з Класифікатором документів відповідає банківському платіжному документу, що стосується товару), ані до суду першої та апеляційної інстанцій.
Крім того, доказів, які б підтверджували відстрочення платежу (договір купівлі-продажу, укладеного між позивачем та власником майна), в якому могли б бути визначені умови оплати за товар з відстрочення платежу позивачем митниці та до суду не надано. 
Таким чином, ненадання банківських платіжних документів, що стосуються імпортованого товару, унеможливило митним органом здійснити перевірку числового значення заявленої митної вартості товару, відповідно до ч.1 ст.54 МК України.
З урахуванням зазначеного, враховуючи, що позивачем не надано основоположного доказу вартості придбаного на аукціоні автомобілю - банківських платіжних документів на підтвердження оплати товару у відповідності ч.2 ст.53 МК України, колегія суддів доходить висновку щодо правомірності прийнятого Одеської митниці рішення про коригування митної вартості товарів від 08.03.2025 №UA500100/2025/0000/2.
На підставі викладеного, оскільки судом першої інстанції при вирішенні справи неповно з`ясовано обставини справи, неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції в порядку ст.317 КАС України підлягає скасуванню.
Судові витрати розподіляються відповідно до ст.139 КАС України, якою передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.
Керуючись ст.ст.139, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Одеської митниці задовольнити, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08 вересня 2025 року скасувати. 
Ухвалити у справі постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Одеської митниці про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення
Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на Одеську митницю.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Суддя-доповідач 		А.В. Крусян	
Судді	  	О.А. Шевчук   О.В. Яковлєв