ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2026 року
м. Хмельницький

Справа № 674/1843/24
Провадження № 22-ц/820/700/26

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Талалай О.І.,
секретар судового засідання Заворотна А.В.
за участю позивача ОСОБА_1 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року (суддя Шафікова Ю.Є.).
Заслухавши доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Смотрицької селищної ради Кам`янець-Подільського району Хмельницької області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позову зазначав, що   ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина, яку мав успадкувати брат позивача ОСОБА_4 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер, на момент смерті останній не вчиняв жодних дій з успадкування майна після смерті батька.
До листопада 2024 року позивач вважав, що спадщина була оформлена братом і тому не цікався спадковим майном після смерті батька. Проте, у листопаді 2024 року позивачу стало відомо про наявність у нього права на спадкування після смерті батька, оскільки спадщина після смерті ОСОБА_3 не оформлялася. З огляду на те, що інші спадкоємці відсутні, позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадкового майна та видачі свідоцтва про спадщину за законом, проте у вчиненні нотаріальних дій заявнику відмовлено у зв`язку із пропуском строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Враховуючи викладене вище, просив суд визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці, з дня набрання судовим рішенням законної сили.
Ухвалою Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 .
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог. При цьому, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Зазначає, що вважав, що після смерті батька все спадкове майно перейшло його брату ОСОБА_4 , проте при оформлені спадщини дізнався, що спадщину після ОСОБА_3 прийняла його дружина ОСОБА_5 .
На думку скаржника, ОСОБА_5 написала заповіт, яким передала усе своє майно ОСОБА_2 , під тиском, не розуміючи наслідків власних вчинків. 
Вказує, що пропустив строк на подання заяви для прийняття спадщини після смерті батька у зв`язку з серйозною травмою.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день, місце і час слухання справи повідомлені належним чином.
Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до суду через вісім років після подання до нотаріальної контори заяви про такий намір. При цьому, позивачем не доведено, що він був позбавлений можливості протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця подати заяву про прийняття спадщини. Бездіяльність ОСОБА_6 щодо не вчинення дій для реалізації спадкових прав протягом чотирнадцяти років без поважних причин, не є підставою для надання йому додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів того, що строк подачі заяви про прийняття спадщини був пропущений з поважних причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно серії НОМЕР_1 (а.с. 6). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 04.10.2010 (а.с. 8).
За життя ОСОБА_3 залишив заповіт від 11.03.1999, зареєстрований в реєстрі за №49, посвідчений секретарем виконкому Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області, за яким на випадок своєї смерті розпорядився всім своїм майном на користь дружини ОСОБА_5 (а.с.33).
З матеріалах спадкової справи №147-2011 слідує, що згідно з заявою від 31.03.2011, поданої до Дунаєвецької державної нотаріальної контори, ОСОБА_5 прийняла спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 (а.с.30).
Відповідно до заяви ОСОБА_4 від 31.03.2011, останній повідомив, що є сином ОСОБА_3 та від прийняття спадщини відмовляється (а.с.29).
Відповідно до свідоцтва про смерть від 10.10.2012 серія НОМЕР_3 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9).
01.06.2016, в межах спадкової справи №147-2011, ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса із заявою, у якій повідомив, що йому відомо про те, що батько залишив заповіт на ім`я дружини ОСОБА_5 . Проте, відповідно до ст. 1241 ЦК України він являється спадкоємцем на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, та цією заявою повідомив, що спадщину у вказаний строк він не прийняв, тому буде звертатись до суду для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Просив свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім`я ОСОБА_5 не видавати (а.с.34). 
Згідно з постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.06.2016, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , через пропуск строку для прийняття спадщини, неподання вчасно заяви до нотаріальної контори (а.с. 10).
ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 09.12.2016 серія НОМЕР_4 (а.с. на звороті 60).
За життя ОСОБА_5 залишила заповіт від 23.06.2015, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповіла все своє майно ОСОБА_2 (а.с. 61).
В межах спадкової справи № 13-2017 до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу 24.01.2017 із заявою звернулася ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с. 60).
Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23.03.2018 у справі № 674/1217/17, яке постановою Апеляційного суду Хмельницької області від 14.06.2018 залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та визнання недійсним заповіту відмовлено (а.с.70-72, 73-74).
Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 02.10.2018, ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_5 , а саме на земельну ділянку, кадастровий номер №6821855700:04:004:0030 (а.с. 75 на звороті).
Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.10.2018 зареєстровано право ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 6821855700:04:004:0030 (а.с.77).
Дані обставини підтверджуються матеріалами справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Зокрема, відповідно до частини першої цієї статті якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.
За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).
Позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Подібні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 200/9984/16-ц, від 20 грудня 2021 року у справі № 502/1603/18, від 24 травня 2023 року у справі № 291/559/21 та інших.
Частиною 5 статті 12 ЦПК України визначено, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.
Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України).
Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.
Третя особа у справі не є стороною у цивільному процесі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Разом з тим, судом першої інстанції не було вирішено питання про залучення до участі у справі ОСОБА_2 , як правонаступника ОСОБА_5 , яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 , як належного відповідача, що унеможливлює правильне вирішення спору. Хоча вона є безпосереднім учасником спірних відносин, і рішення у даній справі впливає на її права та інтереси. 
Правове становище ОСОБА_2 , як третьої особи, має юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін у справі (в даному випадку відповідача), і третя особа не набуває прав та обов`язків відповідача.
Правильно вирішити спір про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини без участі належного відповідача неможливо.
Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, апеляційний суд в силу своїх повноважень, передбачених ст. ст. 367, 374 ЦПК України, вказаних порушень усунути не може, так як спір між належними сторонами попередньо повинен розглядатись судом першої інстанції.
З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, а ухвалене рішення у справі впливає на права та інтереси ОСОБА_2 , оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 13 січня 2026 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
В позові ОСОБА_1 відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2026 року.

Суддя-доповідач       І.В. П`єнта

Судді:       А.П. Корніюк

О.І. Талалай