Справа № 724/1392/25 	
Провадження № 2/724/229/26	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року Хотинський районний суду Чернівецької області в складі:
головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,
за участі секретаря судового засідання: Лазарюк О.С.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника позивача: ОСОБА_2 , 
представника відповідачів: ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Хотинська державна нотаріальна контора Чернівецької області, Служба у справах дітей Недобоївської територіальної громади Дністровського району Чернівецької області про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення грошових коштів набутих без достатніх правових підстав, -
В С Т А Н О В И В:
У квітні 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Хотинська державна нотаріальна контора Чернівецької області, Служба у справах дітей Недобоївської територіальної громади Дністровського району Чернівецької області про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення грошових коштів набутих без достатніх правових підстав. 
В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 спільно зі своєю родиною понад 20 років тому виїхали до Сполучених штатів Америки, де проживають до цього часу. Перебуваючи за межами України, позивач повідомила маминій рідній сестрі (тітці) - ОСОБА_6 , яка проживає у селі Недобоївці Дністровського району Чернівецької області про відшукання господарства для придбання. Зв`язок із ОСОБА_6 , позивачка підтримувала через ОСОБА_7 , (її племінника та двоюрідного брата позивачки), який проживав на території її господарства.
У 2008 році ОСОБА_6 повідомила, що у АДРЕСА_1 , продається господарство за 12000 доларів США. Приїхавши в Україну, позивачка подивилась господарство, однак через брак часу юридично його не змогла оформити на своє прізвище, а тому вона погодилась його оформити на ОСОБА_8 , який буде проводити реставрацію та будівельні роботи придбаного позивачкою будинку. 22 жовтня 2008 року за погодженням ОСОБА_1 було нотаріально укладено договір купівлі-продажу будинку та двох земельних ділянок між ОСОБА_9 (колишньою власницею) та ОСОБА_8 , жителем села Недобоївці Дністровського району. 
Починаючи з 2011 року, ОСОБА_1 різними сумами та у різний час надсилала ОСОБА_8 гроші, а він здійснював за вказані грошові кошти ремонтні та будівельні роботи під сучасний стиль та із сучасних матеріалів. Ремонтні роботи проводились протягом кількох років і до 2017 року перший поверх був готовий на 80%, а далі роботи по облаштування другого поверху тимчасово було призупинено. 
У травні 2021 року ОСОБА_1 надала дозвіл на проживання у господарстві по АДРЕСА_1 , але не у будинку, а у кухні, з умовою здійснення догляду за будинком та городом. Передавши ключі від господарства позивачка поїхала до США. З початком війни в Україні ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_1 здійснити переоформлення господарства на неї, так як вона його придбала і являється власником цього господарства, однак вона, не маючи змоги приїхати в Україну, погодилася з пропозицією ОСОБА_6 про переоформлення господарства на племінницю позивачки - ОСОБА_10 , яка теж проживає у селі Недобоївці. 
Таким чином, 26 вересня 2023 року ОСОБА_8 , перебуваючи у приміщенні приватного нотаріуса Мартинюка Віталія Анатолійовича, що розташоване в місті Хотин Дністровського району, уклав договори купівлі-продажу, а саме:
- договір купівлі-продажу будинку, згідно якого ОСОБА_8 , 1970 р.н., що проживає у селі Недобоївці продав, а малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діють як законні представники її батьки, ОСОБА_7 , що проживає в селі Недобоївці та ОСОБА_5 , що проживає в АДРЕСА_2 , купила житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером один (1), що знаходиться по АДРЕСА_3 ;
- договір купівлі-продажу земельної ділянки, згідно якого ОСОБА_8 , 1970 р.н., що проживає у селі Недобоївці продав, а малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діють як законні представники її батьки, ОСОБА_7 , що проживає в селі Недобоївці та ОСОБА_5 , що проживає в АДРЕСА_2 , купила земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться, в селі Ширівці Дністровського (Хотинського) району Чернівецької області.
На початку листопада 2024 року ОСОБА_1 стало відомо, що ОСОБА_7 помер і, не маючи змоги зв`язатись із ОСОБА_6 , вона приїхала в Україну, де дізналась, що в господарстві по АДРЕСА_1 продовжує проживати ОСОБА_5 з двома дітьми, а також їй стало відомо, що будинок та земельна ділянка переоформлена на малолітню дитину, а саме на ОСОБА_4 , 2023 р.н., тобто на дочку ОСОБА_7 , що народилась у цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , а не на ОСОБА_10 , тобто всупереч її волі та бажанню. 
Крім того, в 2019 році ОСОБА_1 , на прохання ОСОБА_7 , для придбання та встановлення у господарстві, ОСОБА_6 сонячних панелей почала надавати у борг кошти за умови їх повернення, при відновленні ремонтних робіт по господарству по АДРЕСА_1 . Також позивачка позичила ОСОБА_7 кошти, для погашення його боргу по купівлі квартири у гуртожитку села Недобоївці, за яку він заплатив 10 000 доларів США, а також за квартиру у м. Хотин, за яку він заплатив 800 доларів США. Вказані кошти ОСОБА_1 передавала разом із майновими передачами (посилками), а також перераховувала ОСОБА_7 за допомогою системи грошових переказів «MoneyGram». 
Таким чином, ОСОБА_1 різними сумами та у різний період часу дала у борг ОСОБА_7 гроші в сумі 18 300 доларів США.
Враховуючи вище викладене, представник позивача просить суд витребувати з чужого незаконного володіння малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діє мати, ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 наступне майно: а) житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером один (1), що знаходиться по АДРЕСА_3 ; б) земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 7325089200:03:002:0022, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться, в селі Ширівці Дністровського району Чернівецької області та зареєструвати власність за ОСОБА_1 , як за законною власницею нерухомого майна, а також стягнути з спадкоємців ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діє мати ОСОБА_5 та з останньої на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 762012 гривень та понесені по справі судові витрати по сплаті судового збору в сумі 15140 грн.
Крім цього, 22.04.2025 року на виконання ухвали про залишення позовної заяви без руху представником позивача була подана нова редакція позовної заяви, в якій, зокрема, зазначено, що ціна позову визначена з суми оціночної вартості витребуваного майна та суми грошових коштів, які підлягають стягненню з відповідачів, що дорівнює 2 486 165,76 гривень. Також зазначив, що даний позов подано до ОСОБА_5 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки остання в силу вимог ст. 31 та 34 ЦК України не має повної цивільної дієздатності щодо витребування нерухомого майна. В частині стягнення грошових коштів, відповідачами по даній справі з можливих спадкоємців майна покійного ОСОБА_7 , є ОСОБА_11 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також ОСОБА_11 , яка діє в своїх власних інтересах, як можливий спадкоємець майна покійного ОСОБА_7 .
23.05.2025 року до суду надійшли письмові пояснення та заперечення щодо позовних вимог представника третьої особи служби у справах дітей Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області, в яких зазначила, що рішенням виконкому №128/12-23 від 11.09.2023 року було затверджено висновок про надання дозволу на вчинення правочину, зокрема набуття в дар житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . При прийнятті зазначеного рішення Комісія діяла в найкращих інтересах дитини. Враховуючи викладене, служба у справах дітей вважає позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсним обставинам справи та інтересам малолітньої дитини. При цьому, позивачем жодним чином не доведено факту перебування зазначеного житлового будинку та земельної ділянки у чужому незаконному володінні, оскільки право власності на них належать малолітній ОСОБА_4 і вона, через своїх законних представників, володіє цим майном на законних підставах. Підсумовуючи, представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння малолітньої ОСОБА_4 житлового будинку та земельної ділянки.
28.05.2025 року до суду від представника позивача надійшла відповідь на зазначений відзив третьої особи, в якому ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні відзиву, а позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити. Зазначив, що даний відзив носить формальний характер та не надає доказів чи підстав у відмові задоволення позовної заяви ОСОБА_1 . Крім того, п.2. та п.3 відзиву констатують етапи затвердження Висновку Комісії з питань захисту прав дитини і при цьому до відзиву не додано матеріали, які стали підставою для розгляду даного питання на розгляд Комісії, а також не додано документи, у яких зафіксовано підстави відмови затвердження Висновку Рішенням виконкому від 08.08.2023 року, та документи, які ж стали підставою на зміну Рішення членами виконкому при затвердженні рішення 11.09.2023 року.
18.06.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, поданий представником відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – адвокатом Катрініною С.І., в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Зазначає, що відповідач ОСОБА_5 вважає позовні вимоги незаконними, безпідставними та необгрутованими з наступних підстав. Відповідачка ОСОБА_11 разом зі своїм чоловіком (за життя) ОСОБА_7 , маючи кошти для придбання будинку, вирішили придбати будинок для своєї малолітньої доньки ОСОБА_4 . Так, 26.09.2023 року в приміщенні приватного нотаріуса Мартинюк Віталія Анатолійовича, що розташоване в м. Хотин Дністровського району Чернівецької області між продавцем ОСОБА_8 та покупцем малолітньою ОСОБА_4 , від імені якої, в момент укладання договору купівлі-продажу діяли її законні представники батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , було укладено договори купівлі-продажу на будинок та земельну ділянку, згідно яких ОСОБА_8 , 1970 р.н., що проживає у селі Недобоївці продав, а малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діяли як законні представники її батьки, ОСОБА_7 , що проживає в селі Недобоївці та ОСОБА_11 , що проживає в АДРЕСА_2 , купила житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером один (1), що знаходиться по АДРЕСА_3 та земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення якої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться, в селі Ширівці Дністровського (Хотинського) району Чернівецької області. Відносно коштів, які позивачка ОСОБА_1 вказує, що надавала у борг на прохання померлого ОСОБА_7 для придбання та встановлення сонячних панелей у господарстві ОСОБА_6 , погашення його боргу по купівлі квартири в гуртожитку в с. Недобоївці, а також за квартиру у м. Хотин, ОСОБА_5 нічого не було відомо. Також позивачем ОСОБА_1 було надано роздруківку грошових переказів системою «MoneyGram», де не вказано на що перераховувалися дані кошти, також відсутнє призначення платежу, тому позивач не може стверджувати, що дані кошти померлий ОСОБА_7 отримував саме в борг.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 13 травня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.
Ухвалами Хотинського районного суду Чернівецької області від 30 червня 2025 року у справі витребувано докази. 
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 вересня 2025 року у справі витребувано докази. 
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 19 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 11 лютого 2026 року у справі витребувано докази. 
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала надані її представником пояснення, також підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що у 2008 році вона із чоловіком придбали будинок у ОСОБА_12 , а саме через друзів передали ОСОБА_13 кошти (орієнтовно 15000 доларів США) на придбання будинку. ОСОБА_8 мав оформити дане майно на себе. Через брак часу, вони не змогли оформити доручення або звернутися у консульську установу для укладення відповідних документів, які б надавали ОСОБА_8 діяти в інтересах ОСОБА_1 . Після початку війни, ОСОБА_8 звернувся до неї та повідомив, що хоче переоформити будинок. У зв`язку з цим, вона звернулася до ОСОБА_7 , щоб вирішити на кого переоформити будинок та земельну ділянку. У 2023 році при спілкуванні з ОСОБА_8 він повідомив їй, що його обманули. Щодо коштів, які надавала у борг вказала, що ОСОБА_14 просив позичити кошти не на довгий період і обіцяв повернути. Періодично переказувала кошти, оскільки він звертався по допомогу, а вона не могла відмовити. Сума, яку вона просить стягнути не включає кошти, які вона пересилала ОСОБА_7 для передачі ОСОБА_6 . На запитання суду чи повертав їй будь які кошти ОСОБА_7 , позивач пояснила, що жодного разу ОСОБА_7 їй кошти не повертав, однак вона продовжувала пересилати йому кошти коли він просив.
Представник позивача – адвокат Чубей О.Д. в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві. Також додав, що у 2008 році позивачка звернулася до своєї родички ОСОБА_15 , з якою на той час проживав ОСОБА_16 , який являється ОСОБА_1 двоюрідним братом, з метою пошуку будинку для купівлі. Невдовзі, такий знайшли та позивачка викупила будинок у селі Ширівці. Однак, оскільки ОСОБА_1 потрібно було повертатися за кордон, тому з метою облаштування будинку, оформлення, підведення комунікації, електрики, вона знайшла майстра, який буде виконувати вказані роботи, зокрема і реставраційні, так як спочатку будинок був одноповерховий, а зараз він дещо змінений, домовилася та юридично оформила будинок на ОСОБА_8 . Так, починаючи з 2011 року, позивачка різними сумами переказувала кошти ОСОБА_8 для здійснення всіх необхідних робіт для облаштування і перебудови будинку. Протягом 2011-2017 років ОСОБА_8 виконав приблизно 80% робіт щодо облаштування будинку. У 2017 році будівництво було призупинено, оскільки було необхідне накопичення коштів для подальшого проведення робіт. Поки будівництво не виконувалось, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 здійснювали періодичний догляд за вищевказаним будинком. Після того, як розпочалася війна, ОСОБА_8 повідомив, що не бажає більше залишати на собі цей майно (будинок), оскільки воно йому не належить, а належить ОСОБА_1 , та щоб остання здійснила дії щодо переоформлення будинку. З цим проханням позивачка звернулася до ОСОБА_15 та ОСОБА_7 та попросила вирішити це питання. Через деякий час, ОСОБА_17 запропонувала переоформити будинок та земельну ділянку на іншу їхню родичку ОСОБА_10 , на що позивачка погодилася. Пізніше, ОСОБА_1 періодично отримувала від ОСОБА_7 відео та фото, де він показував, що змінив у будинку, що ще планує змінити, також останній у переписці пропонував позивачці переоформити будинок на його малолітню доньку ОСОБА_4 . Однак, представник позивача зазначив, що ОСОБА_1 надавала дозвіл на переоформлення будинку саме з ОСОБА_18 на ОСОБА_10 . Крім того, з 2018 року ОСОБА_7 позичав у позивачки певні суми коштів, які вона йому перераховувала через грошову систему «MoneyGram». ОСОБА_16 повідомляв позивачці, що за дані позичені кошти він придбав дві квартири та сонячні панелі.
Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання 26.02.2026 року не з`явилася, однак у попередніх судових засіданнях заперечила щодо позовних вимог ОСОБА_1 , просила відмовити у їх задоволенні та зазначила, що вона із ОСОБА_7 не були офіційно одружені, але у них є спільна дитина ОСОБА_4 . ОСОБА_8 , який проживає в с. Недобоївці, запропонував ОСОБА_14 купити будинок, оскільки вони вже там проживали та, на той час, не міг додзвонитися до ОСОБА_19 . Тобто, за 2 роки до укладення договору купівлі-продажу вищезазначеного будинку, вона із ОСОБА_20 проживали у літній кухні, оскільки у будинку ще тривали роботи. Вказала, що у ОСОБА_7 були власні кошти, за якій він і придбав зазначений будинок, інші квартири, сонячні панелі. За придбання будинку та земельної ділянки у ОСОБА_8 кошти сплачував покійний ОСОБА_16 . Він працював неофіційно, але у нього була хороша зарплата, також був прибуток від сонячних панелей. З приводу боргу вона дізналася лише у засіданні. Зазначила, що ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_14 , тому можливо вона і пересилала йому якісь кошти, але не в борг. Знає тільки про те, що позивачка присилала у 2022 році 1000 доларів США, щоб ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 , та у 2023 році 550 доларів США, щоб ОСОБА_7 купив дрова для Майданської Н.
Представник відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 – адвокат Катрініна С.І. в судовому засіданні проти позову заперечувала з підстав, викладених у відзиві на позов. При цьому вказала, що ОСОБА_5 проживала спільно з ОСОБА_7 без реєстрації шлюбу, спільного бюджету у них не було, кожен розпоряджувався своїми коштами самостійно. Крім того, зазначила, що з усіх наявних доказів вбачається, що ОСОБА_1 не була ніколи власником даного майна, а саме житлового будинку та земельної ділянки. Право власності було оформлено на ОСОБА_8 , який і відчужив майно. 
Представник третьої особи Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій розгляд справи просить проводити у їх відсутності.
Представник третьої особи Служби у справах дітей Недобоївської територіальної громади Дністровського району Чернівецької області в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна заява, в якій розгляд справи просить проводити без участі представника, підтримує позицію, викладену у відзиві (письмових поясненнях-запереченнях).
Заслухавши пояснення сторін, їх представників, вивчивши письмові матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Так, судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 22 жовтня 2008 року, посвідченого нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Бричаєвим Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1410, ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_8 купив житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовано: житловий будинок, саманний, житловою площею 34,70 кв.м., загальною площею 43,40 кв.м., зазначений у плані під літ.А-1, літня кухня-сарай літ.Б., сараї під літ.В,Г,Д,Ж,Л, літня кухня літ.З, гараж-сарай літ.К, вбиральня літ.М, огорожа №1-3, криниця №4, замощення № ІІ. 
Згідно договору купівлі-продажу земельних ділянок від 22 жовтня 2008 року, посвідченого нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу Чернівецької області Бричаєвим Ю.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1411, ОСОБА_9 продала, а ОСОБА_8 купив земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 7325089200030020022, призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, та земельну ділянку площею 0,1873 га, кадастровий номер 7325089200030020023, призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в селі Ширівці Хотинського району Чернівецької області. 
Рішенням № 128/23-23 від 11 вересня 2023 року виконавчого комітету Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області про затвердження висновку комісії з питань захисту прав дітей Недобоївської сільської ради, щодо надання дозволу на вчинення правочину, було затверджено висновок комісії та надано дозвіл на вчинення правочину щодо дарування, яке має намір здійснити ОСОБА_8 , на ім`я малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житлового будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , за умови гарантування щодо не порушення прав малолітньої. 
Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 26 вересня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу, Мартинюком В. А., зареєстрованого в реєстрі за № 1188, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 , від імені якої діють як законні представники її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , купила житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером один (буд. АДРЕСА_1 . На приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7325089200:03:002:0022, розташовано: житловий будинок під літ. А, загальна площа – 214,00 кв.м., житлова площа – 108,40 кв.м., мансарда літ. МС, тамбур літ. а, ганок літ. а1, літня кухня-сарай літ. Б, веранда літ. б, ганки літ. б.1,б.2, погріб літ. ПГ, вхід в погріб літ. ВхПГ, сараї літ. В,Г,Д,Ж, вбиральня літ. М, криниця № 4, ворота № 5, огорожа № 6, замощення ІІІ, вигрібна яма ІV (п.1 Договору). Цей житловий будинок належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бричаєвим Ю.В., приватним нотаріусом Хотинського районного нотаріального округу 22 жовтня 2008 року за р.№ 1410, та зареєстрованого в Хотинському комунальному районному бюро технічної інвентаризації та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 14 квітня 2009 року за р.№ 2666619, номер запису: 42, в книзі 21. Об`єкт нерухомого майна зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06 лютого 2023 року за № 2688419173040 (п. 2 Договору). Згідно п.3-7 Договору, зазначено, що продаж вчинено за 1367067,88 (один мільйон триста шістдесят сім тисяч шістдесят сім) гривень 88 коп., які Продавець одержав повністю від Покупця до підписання цього Договору. Оціночна вартість об`єкта нерухомості згідно довідки № 201-20230622-0006137530 від 22 червня 2023 року, становить 1367067,88 (один мільйон триста шістдесят сім тисяч шістдесят сім) гривень 88 коп. Відчужуваний житловий будинок до підписання цього договору нікому іншому не проданий, не подарований, в спорі і під забороною не перебуває. Всі витрати, пов`язані з оформленням цього Договору сплачує «Покупець». Продавець стверджує, що по відчужуваному житловому будинку заборгованості по комунальних платежах і електроенергії немає. Відповідно до п. 8 Договору, сторони договору свідчать, що цей договір не носить характеру фіктивного або удаваного правочину, помилки, обману, насильства, тяжких обставин щодо вчинення цього договору немає.
Суд звертає увагу, що допитаний у судовому ОСОБА_8 визнав, що, будучи ознайомлений з усіма умовами договорів купівлі-продажу, як у 2008 р., так і у 2023 р. добровільно без примусу підписав їх у присутності нотаріуса. 
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 348078132 від. 26.09.2023 року, закінчений будівництвом об`єкт – житловий будинок садибного типу загальною площею 214,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7325089200:03:002:0022 на праві власності належить ОСОБА_4 . 
Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 26 вересня 2023 року, посвідченого приватним нотаріусом Дністровського районного нотаріального округу, Мартинюком В. А., зареєстрованого в реєстрі за № 1189, ОСОБА_8 продав, а ОСОБА_4 , від імені якої діють як законні представники її батьки ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , купила земельну ділянку, площею 0,2500 га, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Ширівці Дністровського (Хотинського) району Чернівецької області.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав № 348082670 від 26.09.2023 року, земельна ділянка із кадастровим номером 7325089200:03:002:0022, площею 0,25 га із цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві власності належить ОСОБА_4 . 
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав № 322048693 від 06.02.2023 року, закінчений будівництвом об`єкт – житловий будинок садибного типу загальною площею 214,00 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер 7325089200:03:002:0022 на праві власності належав ОСОБА_8 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 142899985 від 26.10.2018 року, земельна ділянка із кадастровим номером 7325089200:03:002:0022, площею 0,25 га із цільовим призначенням – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на праві власності належала ОСОБА_8 .
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 142895122 від 26.10.2018 року, земельна ділянка із кадастровим номером 7325089200:03:002:0023, площею 0,1873 га із цільовим призначенням – для ведення особистого селянського господарства на праві власності належала ОСОБА_8 .
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_7 була заведена спадкова справа № 490/2024. Із заявою про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 звернулася ОСОБА_5 , яка діє як законний представник малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки Хотинської державної нотаріальної контори № 466/01-16 від 30.07.2025 р., по спадковій справі № 490/2024 після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , свідоцтва про право на спадщину не видавалося.
Згідно витягу № 5005102990097 від 27.03.2025 із відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_7 , дата реєстрації 02.04.2021 р.; право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_5 на підставі договору купівлі-продажу належить ОСОБА_7 , дата реєстрації 01.09.2020 р.; право власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0.1342 га, за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер 7325085600:01:003:0273 належить на праві власності ОСОБА_7 , дата реєстрації 23.01.2020 р.; право власності на житловий будинок з належними господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, площею 0.1158 га, за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер 7325085600:01:003:0272 належить на праві власності ОСОБА_7 , дата реєстрації 23.01.2020 р.; право власності на земельну ділянку, площею 0.3843 га, за адресою: АДРЕСА_3 , кадастровий номер 7325085600:01:003:0252 належить на праві власності ОСОБА_7 , дата реєстрації 23.10.2018 р.
Рішенням №16/01/-25 від 08 січня 2025 року виконавчого комітету Недобоївської сільської ради Дністровського району Чернівецької області про затвердження Висновку комісії з питань захисту прав дитини «Про відмову у наданні дозволу на вчинення правочину щодо нерухомого майна», було затверджено даний висновок та відмовлено ОСОБА_5 у наданні дозволу на вчинення правочину, а саме продажу житлового будинку та земельної ділянки, власницею яких є її малолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Судом також було досліджено виписки із системи грошових переказів «MoneyGram», з яких вбачається, що ОСОБА_21 систематично здійснювала перекази коштів ОСОБА_22 , а саме: 14.06.2019 переказ 1000 USD; 25.06.2019 переказ 1000 USD; 05.09.2019 переказ 430 USD; 08.10.2019 переказ 800 USD; 29.10.2019 переказ 1000 USD; 12.11.2019 переказ 1000 USD; 19.11.2019 переказ 1000 USD; 30.11.2019 переказ 1000 USD; 26.12.2019 переказ 1000 USD; 28.01.2020 переказ 300 USD; 07.03.2020 переказ 1000 USD; 17.03.2020 переказ 1100 USD; 22.03.2020 переказ 1000 USD; 18.08.2020 переказ 1000 USD; 19.04.2021 переказ 1000 USD; 12.05.2021 переказ 500 USD; 25.09.2021 переказ 600 USD; 11.10.2022 переказ 1000 USD; 28.11.2023 переказ 1000 USD; 01.12.2023 переказ 500 USD; 01.07.2024 переказ 520 USD.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 пояснила суду, що у минулому році ОСОБА_17 та ОСОБА_23 прийшли до неї та повідомляли її, що будинок, який був оформлений на ОСОБА_8 потрібно переоформити на неї, на що остання погодилася. Право власності мали оформити не на довго, до того часу поки ОСОБА_1 зможе приїхати і оформити на себе. Сказали, що їй подзвонять і повідомлять які потрібно документи і на коли саме. Через два тижні, так як ніхто не телефонував і нічого більше не повідомляв, її мама пішла до ОСОБА_15 , де покійний ОСОБА_16 повідомив, що після його розмови із ОСОБА_1 , вони домовилися переписати будинок на дитину. Після цього, особисто з ОСОБА_1 вона не спілкувалася та не обговорювала деталі переоформлення будинку. Свідок вказала, наскільки їй відомо ОСОБА_1 придбала цей будинок, роками будувала, гроші пересилала, а ОСОБА_8 був відповідальний за це будівництво.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 , пояснила суду, що являється тіткою ОСОБА_1 . Так, їй відомо, що домогосподарство, яке було оформлене на ОСОБА_8 потрібно було переписати. Їй подзвонила її племінниця ОСОБА_1 з проханням допомогти знайти на кого переоформити будинок. Так, вони поїхали до ОСОБА_10 , яка погодилася щодо оформлення будинку на неї. ОСОБА_24 пересилала гроші, а ОСОБА_8 здійснював будівельні роботи, і даний будинок був довгий період записаний на нього. Приблизно 3-4 роки тому, ОСОБА_16 і ОСОБА_25 поселилися у тому домогосподарстві, будинок на той час вже був побудований. Покійний ОСОБА_14 сказав, що ОСОБА_26 сказала переписати будинок на ОСОБА_27 , але коли він із ОСОБА_28 вже принесли документи, то виявилося, що переоформили на ОСОБА_29 . Зазначила, що ОСОБА_1 передавала через ОСОБА_7 їй гроші у розмірі 500 доларів США.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 , пояснив суду, що йому відомо, що господарем цього будинку являється ОСОБА_1 , він був лише прорабом даної будівлі, шукав робочих, шукав матеріали, вона оплачувала всі ремонті роботи. Документи були оформлені на нього, оскільки він з її чоловіком ходили до однієї церкви і наразі мають хороші стосунки, а документи було легше оформити з жителем України. Через деякий час, він втратив контакт із ОСОБА_1 , йому надходили скарги із сільської ради щодо порушення порядку у даній будівлі, повістки з суду щодо не сплати комунальних платежів, тому він вирішив, що хоче переоформити будинок, щоб він не був більше на ньому. Після цього, за дорученням ОСОБА_1 до нього прийшла ОСОБА_17 та повідомила, що вони вирішили переписати вказаний будинок на ОСОБА_10 . Пізніше, до нього прийшов ОСОБА_7 та повідомив, що будинок будуть переписувати на дитину. Так, вони пішли до нотаріуса та оформили документи. Жодні кошти за продаж будинку він не отримував, оскільки це і не був його будинок, хоча дійсно ознайомився з усіма умовами договорів купівлі-продажу від 26.09.2023 р. і своїм підписом добровільно без примусу у нотаріуса підтвердив волевиявлення на укладення цих договорів від 2023 р. Під час купівлі будинку у 2008 році кошти надавала ОСОБА_1 . ОСОБА_7 не передавав ніяких коштів від ОСОБА_1 , вона завжди переказувала кошти особисто йому. Щодо надання ОСОБА_1 коштів у борг ОСОБА_7 йому нічого не відомо. 
Щодо позовної вимоги про витребування майна із чужого незаконного володіння.
Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася із позовною вимогою про витребування із чужого незаконного володіння житлового будинку з належними до нього будівлями та спорудами за номером один (1), що знаходиться по АДРЕСА_3 та земельної ділянки, площею 0,2500 га, кадастровий номер 7325089200:03:002:0022, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться, в селі Ширівці Дністровського району Чернівецької області до відповідачки ОСОБА_4 , від імені якої діє мати ОСОБА_5 .
Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини першої статті 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Стаття 41 Конституції України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У статті 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності. За частинами першою та другою цієї статті ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За змістом частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Зміст права власності полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).
Згідно з вимогами статті 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (ст. 328 ЦК України).
Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
За правилами статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Аналізуючи положення статті 387 Цивільного кодексу України зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник фактично позбавлений можливості володіти (право власності) й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибуває з його володіння.
Цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей.
Витребування майна шляхом віндикації застосовується якщо між власником і володільцем майна немає зобов`язальних (договірних) відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору.
Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) «юридично» - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 липня 2020 року в справі № 752/13695/18 (провадження № 61-6415св19).
Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем. Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. постанов Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).
Отже, звертаючись з віндикаційним позовом до суду, позивач насамперед має підтвердити своє право власності на витребувану річ або інше титульне право на річ, покликаючись на ті чи інші докази (свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину, технічний паспорт, довіреність на розпорядження майном, договір тощо).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року (справа № 653/1096/16-ц) зроблено висновок, що: «предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Сфери застосування віндикаційних та негаторних позовів є сталими: віндикаційний позов застосовується для витребування речі законним власником від її фактичного, але незаконного володільця, а негаторний для усунення порушень права власності, які перешкоджають використанню майна її законним власником, але не позбавляють його володіння цим майном. Правовою підставою подання віндикаційного позову є статті 387, 388 ЦК України.
Однією з обов`язкових умов для задоволення віндикаційного позову є встановлення під час розгляду спору про витребування майна, зокрема й тієї обставини, чи перебувало спірне майно у володінні позивача, який указує на порушення своїх прав як власника, на підставах визначених законодавством, та який на момент подання позову не є власником цього майна, однак вважає себе таким.
До такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 303/6974/16-ц. 
Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Так, судом встановлено, що договори купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_1 і земельної ділянки площею 0,2500 га, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в селі Ширівці Дністровського району Чернівецької області укладалися між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 22.10.2008 року та між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 26.09.2023 року. 
Отже, суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_1 не була стороною жодних із договорів купівлі-продажу зазначених об`єктів, також згідно витягів з Державного реєстру речових прав, не була власником даного житлового будинку та земельної ділянки. Дані договори купівлі-продажу не були оскаржені та визнані недійсними в судовому порядку, тобто, вони вважаються чинними та дійсними з усіма юридичними наслідками.
Свідки, які були допитані в судовому засіданні, повідомили, що фактичним власником будинку є ОСОБА_1 . Однак, показання свідків не можуть підтверджувати обставини, які відповідно до вимог законодавства, мають бути підтверджені виключно письмовими, електронними чи іншими, чітко визначеними засобами доказування, у даному випадку, договором купівлі-продажу.
Зазначене вище узгоджується із вимогами ст. 78 ЦПК України, згідно якої, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Також судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 22 жовтня 2008 року, ОСОБА_8 придбав житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . На земельній ділянці розташовано: житловий будинок, саманний, житловою площею 34,70 кв.м., загальною площею 43,40 кв.м., зазначений у плані під літ.А-1, літня кухня-сарай літ.Б., сараї під літ.В,Г,Д,Ж,Л, літня кухня літ.З, гараж-сарай літ.К, вбиральня літ.М, огорожа №1-3, криниця №4, замощення № ІІ. А згідно договору купівлі-продажу від 26.09.2023 року ОСОБА_8 продав ОСОБА_4 житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером один (буд. АДРЕСА_1 . На приватизованій земельній ділянці площею 0,25 га, призначеній для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 7325089200:03:002:0022, розташовано: житловий будинок під літ. А, загальна площа – 214,00 кв.м., житлова площа – 108,40 кв.м., мансарда літ. МС, тамбур літ. а, ганок літ. а1, літня кухня-сарай літ. Б, веранда літ. б, ганки літ. б.1,б.2, погріб літ. ПГ, вхід в погріб літ. ВхПГ, сараї літ. В,Г,Д,Ж, вбиральня літ. М, криниця № 4, ворота № 5, огорожа № 6, замощення ІІІ, вигрібна яма ІV.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, встановивши, що ОСОБА_1 не була власником спірного житлового будинку та земельної ділянки, отже, не має безумовного права вимагати його повернення в судовому порядку на підставі права власності, то позовні вимоги в частині витребування з чужого незаконного володіння малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від імені якої діє мати, ОСОБА_5 , на користь ОСОБА_1 наступне майно: а) житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами за номером один (1), що знаходиться по АДРЕСА_3 ; б) земельну ділянку, площею 0,2500 га, кадастровий номер 7325089200:03:002:0022, цільове призначення якої – для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться, в селі Ширівці Дністровського району Чернівецької області та зареєструвати власність за ОСОБА_1 , як за законною власницею нерухомого майна – задоволенню не підлягають.
Щодо позовної вимоги про стягнення грошових коштів набутих без достатніх правових підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася із позовною вимогою про стягнення грошових коштів набутих без достатніх правових підстав у розмірі 762012 грн. до відповідачів ОСОБА_4 , в інтересах якої діє її мати ОСОБА_5 , та до ОСОБА_5 .
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Згідно з ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
За ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі.
У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.
Натомість, в розумінні вищенаведених положень законодавства кошти, набуті ОСОБА_7 , з яким позивач не пов`язана договірними правовідносинами щодо такого майна, є безпідставно набутим майном, яке відповідачі зобов`язані повернути останній.
Верховний Суд у постанові від 08 вересня 2021 року по справі № 206/2212/18 зазначив, що аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.
Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна. Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.
Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події.
Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або не збiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
За змістом ст.1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.
Тлумачення вказаних норм свідчить, що при визначенні того, чи підлягають безпідставно набуті грошові кошти потерпілій особі слід враховувати, що акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад, зокрема, добросовісності. Безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, тому що вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суду у постановах від 04 серпня 2021 року у справі № 185/446/18 (провадження № 61-434 св 20) та від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21 (провадження № 61-1022 св 22).
У постанові Верховного суду від 17.04.2024 р. у справі № 127/12240/22 зроблено висновок, що безпідставно набуті грошові кошти не підлягають поверненню, якщо потерпіла особа знає, що в неї відсутнє зобов`язання (відсутній обов`язок) для сплати коштів, проте здійснює таку сплату, оскільки вказана особа поводиться суперечливо, якщо згодом вимагає повернення сплачених коштів.
Так, згідно досліджених виписок із системи грошових переказів «MoneyGram», ОСОБА_21 систематично здійснювала перекази коштів ОСОБА_22 , які в загальному розмірі складають 17750 USD. 
При цьому, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перераховувала кошти померлому ОСОБА_7 тривалий час, з 2019 по 2024 роки, різними сумами, без оформлення будь-яких договірних відносин з померлим. У своїх поясненнях суду, ОСОБА_1 зазначила, що протягом всього часу ОСОБА_7 не повертав їй будь які кошти, однак, незважаючи на це, вона продовжувала йому надсилати кошти на його прохання. Отже, позивач не була зобов`язана перераховувати кошти ОСОБА_7 , проте вона здійснювала ці перекази протягом тривалого часу. Таким чином, поведінка позивача щодо вимоги повернення цих кошів є вочевидь суперечливою і недобросовісною (тобто, потерпіла особа вільно і без помилки погодилася на настання невигідних для себе наслідків).
Крім того, позивач не надала письмових доказів про укладення договорів позики. Згідно копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7 не повідомляла ОСОБА_4 , яка є малолітньою донькою спадкодавця, про наявність у ОСОБА_7 певних зобов`язань перед нею – ОСОБА_1 , не надавала жодних заяв з приводу цього і до нотаріуса у вищевказаній спадковій справі.
ОСОБА_1 зазначає, що позичила ОСОБА_7 долари США, проте звертається із позовною заявою про стягнення безпідставно набутих грошових коштів із ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у гривнях, а саме 762012 грн.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення безпідставно набутих грошових коштів.
Також, суд також зазначає, що позовні вимоги в цій частині до ОСОБА_5 є безпідставними, зокрема, з тих підстав, що остання не перебувала у шлюбі із ОСОБА_7 та не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 . 
Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.
Оскільки в задоволенні позову відмовлено, тому відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем, не відшкодовуються.
На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 12, 13, 19, 76-89, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 15, 16, 317, 321, 328, 387, 388, 391 ЦК України, суд, –
У Х В А Л И В:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Хотинська державна нотаріальна контора Чернівецької області, Служба у справах дітей Недобоївської територіальної громади Дністровського району Чернівецької області про витребування майна із чужого незаконного володіння та стягнення грошових коштів набутих без достатніх правових підстав - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 12.03.2026 року.
Суддя: 	Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ