Справа № 347/2451/25
Провадження № 2/347/188/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Косів
Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої – судді Кіцули Ю.С.,
секретаря Сумарука І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
в с т а н о в и в
Стислий виклад позицій позивача та заперечень відповідача.
21.11.2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулось в суд з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Позов обґрунтований тим, що 28.09.2022 року між ТОВ «Мілоан» та  ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №6933001, відповідно до умов якогоТовариство надало Відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., строком на 105 днів і складається з пільгового (15 днів,завершується13.10.2022 року) та поточного (90 днів завершується11.01.2023 року) періодів, а Відповідачзобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом впорядку та строки, визначені Договором.
Відповідно до п.6.1 Договору, вказаний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.Згідно п.7.1. кредитного договору визначає, що цей Договір (з Додатками №1, №2 та Правилами), набуває чинності змоменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що нимобумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно доспособу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договорускладає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моментуповного фактичноговиконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов?язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 Договору.
Отже, даний Кредитний договір укладений відповідно до вимог чинногозаконодавства у електронній формі та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, асаме надало Відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовамикредитного договору.
Відповідач, у свою чергу, не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, якастановить 20800 грн., з яких:прострочена заборгованість за сумою кредиту –5000 грн.;простроченазаборгованість за сумою відсотків – 14850 грн., простроченазаборгованість за комісією за видачу кредиту – 950 грн.
27.12.2022 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал`уклали Договір відступлення прав вимоги №87-МЛ, згідно умов якого ТОВ«Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отрималоправо грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «Мілоан»,включно і до  ОСОБА_1 за кредитним договором №6933001 від 28.09.2022року.
У зв?язку із цим, позивач просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за Договором про споживчий кредит №6933001 від 28.09.2022 року у розмірі 20800грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8000 грн.
Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.
05.01.2026 року від представника відповідача, адвоката Чубенко М.С. в системі Електронний суд поступили додаткові пояснення у справі та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. У додаткових поясненнях адвокат зазначив, що відповідач заперечує наявність боргу в цілому та звертає увагу, що позивач не долучив до позову доказів виконання договору зі своєї сторони, та наголошує, що 28.09.2022 року не укладав договір про споживчий кредит із ТОВ «Мілоан». У зв?язку із цим просив у позові відмовити. Окрім того, клопотав про зменшення витрат на оплату адвоката, мотивуючи тим, що така сума є завищеною та не підлягає стягненню у заявленому розмірі, оскільки у справах про стягнення заборгованості усталенасудова практика, а складання позову у даній справі не потребувало збору та аналізувеликої кількості документів. Відтак, надання правничої допомоги адвокатом у данійсправі зводилося до складання та подання позовної заяви, з невеликою кількістюдоказів. За таких обставин вважає заявлені витрати на правничу допомогу завищеними та просив їх зменшити до суми 3000 грн.
Заяви, та клопотання учасників справи.
Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи не з?явився, однак в позовній заяві та у додатково поданому клопотанніпросив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідач та його представник в судове засідання не з?явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причину неявки суд не повідомили, клопотань про розгляд справи без їх участі до суду не подавали.
Судом також розміщувалось оголошення на сайті про виклик відповідача в судове засідання (а.с.40).
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою від 05.12.2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони відповідача та призначено до судового розгляду на 28.01.2026 року.
28.01.2026 року у зв?язку із видаленням суду в нарадчу кімнату у іншій справі, судове засідання було відкладено на 26.02.2026 року. 
Про судове засідання відповідач та його представник, який зареєстрований в системі Електронного суду згідно вимог ч.6 ст. 14 ЦПК України, повідомлялися належним чином, в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, оскільки вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі, що передбачено ч.5 ст.130 ЦПК України.
Одночасно із цим, судом було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/2451/25відповідача ОСОБА_1 (а.с.40).
Враховуючи те, що відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не подавали, алепредставник відповідача подав письмові пояснення щодо позовних вимог та судових витрат, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.
Судом установлено, що28.09.2022року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №6933001, відповідно до умов якогоТовариство надало Відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., строком на 105 днів, який складається з пільгового та поточного періодів (а.с.10-20).
Пільговий період складається з 15 днів: з дати видачі кредиту та завершується 13.10.2022 року (п.1.3.1 Договору). 
Поточний період складає 90 днів, що настає з наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 11.01.2023 року (п.1.3.2 Договору).
Відповідно до п.1.1 Договору позичальник зобов?язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4 Договору та виконати інші зобов?язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.
Згідно копії Графіка платежів, який є Додатком №1 до кредитного договору, станом на 11.01.2023 року відповідач зобов?язався погасити кредит у загальній сумі 20950 грн., з яких: 5000 грн. – сума кредиту, 15000 грн. – процентиза користування кредитом та 950 грн. комісія за надання кредиту (а.с.21).
З копії Паспорта споживчого кредиту встановлено, що він містить інформацію, яка надається споживачу щодо умов кредитування.Зокрема,у п.5 Паспорта зазначено, що позичальник може продовжити/поновити пільговий період та збільшити строк кредитування відповідно до п.2.3 Договору, сплативши в т.ч. комісію за управління та обслуговування кредиту, що визначається як відсоток від суми наданого кредиту у таких розмірах: строк продовження 3 дні – 3.00%, 7 днів – 6.00%, 15 днів 10.00%. Протягом періоду на який продовжено/поновлено пільговий період проценти за користування кредитом нараховуються за ставкою 2.00 відсотків за кожен день користування кредитом, після чого продовжують нараховуватись за ставкою 3.00 в межах поточного періоду(а.с.22).
Відповідно до копії Довідки №б/н від 18.07.2025 року підтверджено, що клієнт  ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан». Акцепт (Договір) підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (а.с.23). 
З копії Анкети-заяви на кредит №6933001 від 28.09.2022 року встановлено подання відповідачем  ОСОБА_1 до ТОВ «Мілоан» заяви з метою отримання грошових коштів у кредит, яка містить анкетні дані позичальника, бажану суму кредиту, а також процес оформлення та розгляду заяви (а.с.24).
Згідно копії платіжного доручення №83601804 від 28.09.2022 року відповідачу  ОСОБА_1 були перераховані грошові кошти згідно договору №6933001на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 5000 грн. (а.с.25).
Згідно копії Відомості про щоденні нарахування та погашення надані ТОВ «Мілоан» по кредитному договору №6933001, встановлено, що 28.09.2022 року було здійснено нарахування комісії за оформлення кредиту – у розмірі 950 грн. А з 29.09.2022 року по 13.10.2022 року відбувалось нарахування відсотків згідно п.1.5.2 Договору – врозмірі по 100 грн. в день, а з 14.10.2022 року по 27.12.2022року нарахування відсотків відбувалось згідно п.1.6, 2.3.1.2 Договору – врозмірі по 150 грн. в день (а.с.26). 
Згідно копії Виписки з особового рахунку за Договором №6933001 від 28.09.2022року виданої позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», встановлено, що заборгованість  ОСОБА_1 перед позивачем станом на 20.08.2025 року становить 20800 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 5000 грн., прострочена заборгованість за відсотками – 14850 грн. та прострочена заборгованість за комісіями – 950 грн. (а.с.27).
Відповідно до копії Розрахунку заборгованості наданої позивачем за Договом про споживчий кредит №6933001 від 28.09.2022 року станом на 20.08.2025 року, заборгованість позичальника  ОСОБА_1 по вказаному договору складає 20800 грн., з яких: 5000 грн. – прострочене тіло кредиту, 14850 грн. – прострочені відсотки за період з 29.09.2022 року по 11.01.2023 року, 950 грн. – заборгованість за комісіями (а.с.27, 28).
Згідно копії Договору відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022 року ТОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступилоТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі боржників (а.с.29-31),оплата за яким підтверджується копією платіжної інструкції від 27.12.2022 року (а.с.31).
З копії Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022 року,встановлено відступлення права вимоги за кредитним договором, у якому за порядковим №355позичальником є відповідач ОСОБА_1 , заборгованість якого складає 18550 грн. (зворот а.с.31). 
Згідно копії Претензії від 12.08.2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» надіслало відповідачу ОСОБА_1 лист-вимогу щодо виконання ним зобов`язання за Договором №6933001від 28.09.2022 року, шляхом погашення заборгованості у сумі 20800 грн. (а.с.32).
Згідно з копією Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджується, що ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на надання фінансових послуг (зворот а.с.32).
Зміст спірних правовідносин.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань за договором споживчого кредиту, право вимоги по якому згідно укладеного договору факторингу перейшло до нового кредитора (позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал»).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.
До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі – ЦК України).Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію».
Приписами пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Мілоан»).
Згідно з приписом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до приписів частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Нормою статті 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно з положеннями частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини 1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.
За змістом частини 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Так, відповідно дост.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ – документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.
Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.
Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 2)заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12цього Закону; 3)вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
-електронного підпису відповідно до вимог законів України"Про електронні документи та електронний документообіг"та"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до положень ст.ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором . Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.
Судом встановлено, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що28.09.2022 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит №6933001, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу грошові кошти у розмірі 5000 грн., строком на 105 днів і складається з пільгового (15 днів завершується 13.10.2022 року) та поточного (90 днів завершується 11.01.2023 року) періодів.
Відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію занадання кредиту та проценти за користування кредитом на умовах та в строки/терміни, щовизначені Договором, зокрема згідно Графіку платежів, який є Додатком №1 до Договору.
Таким чином, між сторонами виникли договірні зобов`язання із приводу надання кредиту, які регулюються главою 71 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та договір.
Щодо заперечень відповідача факту укладення кредитного договору.
У додаткових поясненнях представник відповідача зазначає, що відповідач заперечує укладення договору про споживчий кредит із ТОВ «Мілоан» віл 28.09.2022 року.
Однак, такі твердження сторони відповідача суд оцінює критично, оскільки згідно із пунктами 6.1-6.2 договору, цей кредитний договір укладався в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на нього є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення цього кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт, мобільний додаток або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника.
Отже, вказаний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті позичальника, який позичальник підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором, і згідно п.6.4 та п. 6.5 Договору,прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі, у зв?язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов?язання та наслідки. 
Окрім того, копією платіжного доручення №83601804 підтверджується, що 28.09.2022 року ТОВ «Мілоан» на платіжну картку відповідача ОСОБА_1 № НОМЕР_1 перерахувало кошти у сумі 5000 грн. згідно договору №6933001.
Таким чином наявні у справі письмові докази підтверджують як укладення між сторонами кредитного договору, так і надання відповідачу у кредит грошових коштів у сумі 5000 грн.
Всупереч умов Договору №6933001 від 28.09.2022 року відповідач ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання і фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку кредитору повернуті не були.
Згідно копії Виписки з особового рахунку за Договором №6933001 від 28.09.2022 року виданої позивачем ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем станом на 20.08.2025 року становить 20800 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту – 5000 грн., прострочена заборгованість за відсотками – 14850 грн. та прострочена заборгованість за комісіями – 950 грн.
Первісний кредитор ТОВ «Мілоан» відступило своє право грошової вимоги до відповідача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», згідно Договору відступлення прав вимоги №87-МЛ від 27.12.2022 року.
А відтак, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступник та новий кредитор, вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку шляхом стягнення з боржника ОСОБА_1 заборгованості за укладеним ним із ТОВ «Мілоан» Договором про споживчий кредит №6933001від 28.09.2022 року.
Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми.
Надати оцінку аргументам відповідача суд позбавлений можливості, оскільки такі ним не наведені.
Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у розмірі 20800грн.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд враховує, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).
Суд виходить із диспозиції ч.1 ст.137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.
Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.
За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Так, у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. В пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
На підтвердження понесених витрат позивачем надано копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №0107 від 01.07.2025 рокуукладеного між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об?єднанням «Апологет» про надання правової допомоги (а.с.34),копію Виписки з ЄДР ЮО ФОП ГФ, що підтверджує, що АО «Апологет» є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку та має право на надання послуг у сфері права (а.с.33), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю з копією ордеру (зворот а.с.33), копію Акта №Д/3327 наданих послуг від 20.08.2025 року, згідно якого вартість наданих послуг складає 8000 грн. (зворот а.с.34) та Детальний опис наданих послуг до Акту №Д/3327, в якому зазначено найменування послуги та час виконання (зворот а.с.34).
Представник відповідача клопотав про зменшення витрат на оплату адвоката, мотивуючи тим, що така сума є завищеною та не підлягає стягненню у заявленому розмірі, оскільки у справах про стягнення заборгованості усталена судова практика, а складання позову у даній справі не потребувало збору та аналізу великої кількості документів. Відтак, надання правничої допомоги адвокатом у даній справі зводилося до складання та подання позовної заяви, з невеликою кількістю доказів. За таких обставин вважав заявлені витрати на правничу допомогу завищеними та просив їх зменшити до суми 3000 грн.
Дослідивши надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, зокрема, Детальний опис наданих послуг до №Д/3327, суд встановив, що в даному акті зазначено лише найменування послуги та час її виконання, однак не прописано вартість кожної послуги зокрема, що позбавляє суд встановити співмірність наданої послуги її вартості. А крім того, послуга «ознайомлення з матеріалами справи» (2 год.) на думку суду є складовою послуги «складання позовної заяви з урахуванням правової позиції клієнта» (3 год.30хв.). Так само, послуги «усна консультація клієнта» (0,30 хв.) та «погодження правової позиції клієнта у справі» (0,30 хв.), на думку суду були узгоджені між товариством і адвокатським об?єднанням при укладенні договору про надання правової допомоги, і у повторному наданні таких послуг конкретно у цій справі, потребине було.
А тому, беручи до уваги задекларовані в п.6 ч.3 ст.2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, та виходячи із встановленої реальності надання правничої допомоги та її необхідності, на переконання суду, витрати на професійну правничу допомогу підлягають до відшкодування частково на суму 3000 грн.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_1 слід стягнути на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 гривень.
Розподіл між сторонами судових витрат.
Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.
На підставі статей 11, 207, 526, 549, 598, 599, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд –
у х в а л и в :
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал»(ЄДРПОУ 35234236, 79029, м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, 28 корпус) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , НОМЕР_2 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» – заборгованість за кредитним договором №6933001 від 28.09.2022 року – у розмірі 20800 (двадцять тисяч вісімсот) грн., а також 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 03 березня 2026 року.

Суддя           Ю.С. Кіцула