ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ 
АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року	м. Одеса	Справа № 916/2693/25	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Аленіна О.Ю.
суддів: Богатиря К.В., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення та виклику сторін апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»
на рішення Господарського суду Одеської області від 12.09.2025 (повний текст складено та підписано 12.09.2025, суддя Малярчук І.А.)
у справі №916/2693/25
за позовом Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство»
до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» 
про стягнення 297 971,16 грн

ВСТАНОВИВ
Приватне акціонерне товариство «Українське Дунайське пароплавство» звернулось до Господарського суду Одеської області із позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» про стягнення 297 971,16 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами було укладено Договір 20.09.2024 № Т/ПФ-311/24 про надання послуг з ремонту буксиру «Екватор», виконання якого було забезпечене грошовими коштами у розмірі 297 971,16 грн.
Позивач належним чином і в повному обсязі виконав зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим відповідно до вимог Закону України “Про публічні закупівлі” відповідач був зобов`язаний невідкладно повернути забезпечення виконання Договору, однак, відповідач, відмовився повернути зазначені кошти, безпідставно посилаючись на неналежне виконання Договору. 
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.09.2025 по справі №916/2693/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.
В мотивах оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначив, що позивачем були частково невиконанні умови договору № Т/ПФ-311/24 від 20.09.2024, передбачені п. 4.4. договору, а саме проведені ремонти з простроченням строку, а також у зв`язку з недоведеністю позовних вимог та відсутністю відповідних доказів, суд не вбачає підстав для повернення позивачу відповідачем забезпечувального платежу у розмірі 297971,16 грн.
Не погодившись із вказаними рішеннями до Південно-західного апеляційного господарського суду звернувся позивач з апеляційною скаргою в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 12.09.2025 по справі № 916/2693/25 – скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов про стягнення з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» заборгованість у сумі 297971,16 грн.
Свої вимоги скаржник обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів, неправильним визначенням відповідно до встановлених судом обставин правовідносин, виходячи з наступного:
- спір розглянуто місцевим господарським судом без дослідження та аналізу усіх обставин справи, без врахування умов договору та сталої судакової практики з питань повернення коштів забезпечення після виконання договору про закупівлю;
- подання позовної заяви на вимогу чинного законодавства відбувалося через систему «Електронний суд». Позивачем було здійснено завантаження сканкопії документу акту надання послуг № 2 від 31.12.2024 (при подані позовної заяви номер акту було помилково визначено як номер 1), однак при формуванні кінцевого пакету документів (позовна заява з додатками) акт № 2 від 31.12.2024 не завантажився до системи. Тобто відсутність документу акту виконаних робіт як додатку до позовної заяви, незважаючи на його наявність, сталося через технічну помилку, з підстав, що не залежать від позивача;
- справа у суді першої інстанції розглядалась в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому позивач був позбавлений можливості взяти участь у судовому засіданні та надати пояснення або додаткові документи щодо обґрунтованості своїх позовних вимог;
- ПрАТ «УДП» вважає, що збій в системі «Електронний суд» є поважною причиною, який є винятковим випадком неподання доказу до суду першої інстанції, та підставою долучення акту № 2 від 31.12.2024 до матеріалів справи, як доказу, який спростовують висновки суду першої інстанції;
- за несвоєчасне виконання термінів проведення ремонтних робіт договором про закупівлю вже передбачена форма відповідальності у вигляді пені та штрафу і така неустойка була нарахована Замовником та подана до стягнення у судовому порядку у справі 916/1717/25 за позовом ДП «Південний» до ПрАТ «УДП» про стягнення пені, за рішенням якого з ПрАТ «УДП» на користь ДП «МТП «Південний» стягнуто штрафні санкції за несвоєчасне виконання умов договору Т/ПФ-311/24 від 20.09.2024;
- сторона не може бути притягнута до відповідальності за одне й те саме порушення умов договору двічі, якщо це призводить до подвійного стягнення одного й того ж виду покарання;
- ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» були виконані усі умови, передбачені тендерною документацією та Договорами про закупівлю: у повному обсязі та своєчасно сплачено забезпечення виконання Договорів, послуги виконані належним чином у повному обсязі без зауважень та заперечень, зазначене підтверджується ДП «МТП «Південний» у підписаних актах прийому-передачі наданих послуг, де зазначено претензій щодо об`єму, строку та якості послуг у Замовника немає.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у цій справи та визначено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
До суду апеляційної інстанції надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін. 
В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що положення ч. 2 ст. 164 ГПК України покладають саме на позивача обов`язок додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. Відповідний акт виконаних робіт № 1 від 31.12.2024 р., на який посилався Позивач у своїй позовній заяві, ним надано не було.
Відповідач також наголошує на тому, що послуги з ремонту буксирів за Договором № Т/ПФ-311/24 від 20.09.2024 позивачем були надані несвоєчасно, з порушенням строку, передбаченого Договором. Тобто з боку позивача було наявне порушення строку виконання зобов`язання, а, отже, неналежне виконання зобов`язання.
За твердженням відповідача, сторонами в пункті 9.17 Договору було погоджено, що забезпечення виконання договору не повертається Замовником у разі невиконання або неналежного виконання (як повністю так і частково) Виконавцем умов визначених Договором, додатками та додатковими угодами до нього. 
З огляду на таке, відповідач вважає, що цілком правомірно посилався на п. 9.17 Договору в контексті неповернення забезпечення виконання договору позивачу через неналежне виконання ним зобов`язання, а положення даного пункту не суперечать нормам законодавства про публічні закупівлі.
Згідно з ч.13 ст.8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч.7 ст.252 ГПК України, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.
Згідно з ч.2 ст.270 ГПК України, розгляд справ у суді апеляційної інстанції починається з відкриття першого судового засідання або через п`ятнадцять днів з дня відкриття апеляційного провадження, якщо справа розглядається без повідомлення учасників справи.
В ході апеляційного розгляду даної справи Південно-західним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 1 ст. 273 ГПК України. Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Як вбачається з наявних матеріалів справи, за 20.09.2024 між Приватним акціонерним товариством “Українське Дунайське пароплавство” (Виконавець) та Державним підприємством “Морський торговельний порт “Південний” (Замовник) був укладений Договір про надання послуг № Т/ПФ-311/24.
Згідно з п. 1.1. Договору Виконавець зобов`язується надати послугу з ремонту буксиру "Екватор" (класифікаційний ремонт) (далі - послуга) згідно переліком, кількістю та за цінами, зазначеними в Додатку № 1 (Перелік та вартість послуг), який є невід`ємною частиною цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити таку послугу на умовах цього Договору.
Відповідно до п. 2.1. Договору загальна вартість договору згідно з Додатком № 1 (Перелік та вартість послуг) становить 5 959 423,20 грн з ПДВ та включає в себе вартість всіх обґрунтованих витрат Виконавця, які пов`язані з наданням послуги.
За умовами п. 3.1. Договору оплата вартості послуги здійснюється за фактом її надання прямим банківським переведенням коштів на рахунок Виконавця протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання Сторонами відповідного Акту здавання-приймання наданих послуг згідно з оригіналом виставленого Виконавцем рахунку, податкової накладної з визначеними кодами щодо товарів, робіт, послуг відповідно до ДК, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) згідно вимог чинного законодавства, та за наявності повного пакету належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарської операції. В разі відмови у реєстрації податкової накладної у ЄРПН оплата рахунків відкладається до вирішення цього питання.
Датою оплати послуги вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.
У випадку відсутності реєстрації податкової накладної в ЄРПН, оплата Замовником здійснюватися не буде до надання податкової накладної, що відповідає вимогам діючого законодавства. Термін з моменту надання податкової накладної, що не відповідає вимогам діючого законодавства до усунення недоліків не зараховується в термін для оплати, який складає 20 робочих днів.(п. 3.2. Договору).
Пунктом 4.1. Договору встановлено, що послуга надається Виконавцем на підставі заявки Замовника, переданої Виконавцю.
Згідно з п. 4.1.1. Договору заявка направляється електронною поштою після погодження Замовником обґрунтованих розрахунків вартості послуг (калькуляцій, кошторисів тощо) та може бути надіслана поштовим відправленням (листом з описом вкладення). Заявки, відправлені електронною поштою, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути подані до судових інстанцій в якості належних доказів і не можуть спростовуватися Сторонами Договору. Належним підтвердженням направлення заявки та її отримання Виконавцем є звичайне технічне підтвердження Замовника про відправлення документу: звіт серверу про відправлення електронного повідомлення тощо.
Відповідно до п. 4.2. Договору Виконавець приступає до надання послуги в строк, що не перевищує 10 (десять) робочих днів з дати направлення заявки від Замовника та сповіщає Замовника листом про готовність приймання судна у ремонт.
Датою початку надання послуги вважається наступний день з дня прибуття судна до ремонтної бази Виконавця, про що складається акт про приймання буксиру "Екватор" у ремонт (п 4.3. Договору).
Пунктом 4.4. Договору встановлено, що строк надання послуги - 60 (шістдесят) діб з дати підписання акту про приймання буксиру "Екватор" в ремонт.
За результатами виконання Виконавцем ремонту суднових конструкцій, обладнання, систем відповідно до складених актів дефектування складається акт приймання виконаних робіт відповідного пункту ПРВ, де вказується склад послуг, використані матеріали, замінені запчастини, встановлене обладнання (п. 4.9. Договору).
Відповідно до п. 4.11. Договору датою закінчення надання послуги вважається дата підписання акту про завершення ремонту буксиру "Екватор".
Згідно з п. 8.1., 8.2. Договору договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та скріплення печатками Сторін і діє по 31.12.2024 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору.
Пунктом 9.17. Договору передбачено, що забезпечення виконання договору про закупівлю повертається Виконавцю після виконання Виконавцем Договору, або за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним, або у випадках, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, або згідно 3 умовами, зазначеними в Договорі, але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання зазначених обставин. Забезпечення виконання договору не повертається Замовником у разі невиконання або неналежного виконання (як повністю так і частково) Виконавцем умов визначених Договором, додатками та додатковими угодами до нього.
Платіжним дорученням № 2218 від 10 вересня 2024 року ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» перерахував ДП «МТП «Південний» кошти у сумі 297971,16 в якості забезпечення виконання договору.
Актом прийняття судна в ремонт зазначено, що буксир «Екватор» вважається прийнятим в ремонт 15.10.2024.
Актом прийняття судна з ремонту зазначено, що буксир «Екватор» вважається прийнятим з ремонту 28.12.2024.
Відповідні Акти підписані уповноваженими особами та скріплені печатками.
Додатковою угодою від 31.12.2024 року пункт 2.1. викладено в іншій редакції та зазначено, що «вартість договору становить 5096816,76 грн».
11.03.2025 ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» надіслав на адресу ДП «МТП «Південний» претензію про необхідність повернення забезпечення виконання договору. 
Листом від 01.04.2025 вих № 2018/01/103/25 Замовник, ДП «МТП «Південний», повідомив, що не вбачає підстав для повернення забезпечення виконання договору, оскільки в пункті 9.17 Договору зазначені додаткові підстави для неповернення забезпечення виконання договору, а саме неналежне виконання (як повністю так і часткового) Договору. 
ГВСП «КСБСРЗ» ПрАТ «УДП» надіслав на адресу замовника заперечення на відповідь на претензію, в якій зазначив, що ним були виконані усі умови, передбачені тендерною документацією та договорами про закупівлю: у повному обсязі та своєчасно сплачено забезпечення виконання договорів, послуги виконані належним чином у повному обсязі без зауважень та заперечень, зазначене підтверджується ДП "МТП "Південний" у підписаних актах прийому - передачі наданих послуг, де зазначено претензій щодо об`єму, строку та якості послуг у Замовника не має, водночас ДП "МТП "Південний" у відповіді на претензію від 01.04.2025 вих. № 20/8/01/103/25, довільно розтлумачивши умови Договору (пункт 9.17), безпідставно дійшов висновку про встановлення сторонами додаткової підстави для неповернення забезпечення виконання договору: “...Забезпечення виконання не повертається у разі невиконання або неналежного виконання (повністю і частково) Виконавцем умов визначених Договором”. Зазначене є порушенням вимог Закону України “Про публічні закупівлі” (частина 2 статті 27), в якому встановлений вичерпний перелік підстав для повернення забезпечення виконання договору та не міститься жодних умов неповернення застави.
Невиконання відповідачем вимог позивача щодо повернення коштів у сумі 297971,16 в якості забезпечення виконання договору, стало підставою для звернення Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» із даним позовом до суду. 
Приймаючи оскаржуване рішення місцевий господарський суд дійшов висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог та відмовив у їх задоволенні.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду дослідивши наявні матеріали справи, доводи та вимог сторін дійшла наступних висновків. 
Згідно з статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За приписами статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.
Частинами першою, четвертою статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності до приписів ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 Цивільного кодексу України).
Умовами ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України, унормовано, що відповідно до ч.6 цього кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до приписів ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з положеннями ч. 1 ст.901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.
Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади встановлені Законом України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.
Статтею 1 Закону України "Про публічні закупівлі" передбачено, що забезпечення виконання договору про закупівлю – це надання забезпечення виконання зобов`язань учасником перед замовником за договором про закупівлю. 
Статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі» передбачено, що замовник має право вимагати від переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі внесення ним не пізніше дати укладення договору про закупівлю забезпечення виконання такого договору, якщо внесення такого забезпечення передбачено тендерною документацією або в оголошенні про проведення спрощеної закупівлі.
Так, наявні матеріли справи свідчать про те, що на виконання вимог Тендерної документації та Закону України “Про публічні закупівлі” позивач сплатив відповідачу грошові кошти у розмірі 297971,16 грн, в якості забезпечення виконання Договору про надання послуги від 20.09.2024, що підтверджується платіжним дорученням № 2218 від 10 вересня 2024 року. Зазначений факт сторонами не заперечується.
Позивач виконав зобов`язання за Договором про надання послуги, зокрема, здійснив ремонт буксиру "Екватор", що підтверджується актом приймання судна з ремонту, відповідно до якого буксир "Екватор" було прийнято з ремонту 28.12.2024. Отже, послуги за зазначеним Договором виконані Позивачем у повному обсязі.
Колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 27 Закону України “Про публічні закупівлі” визначено замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю: 1) після виконання переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю; 2) за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; 3) у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; 4) згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Умовами пункту 9.17. Договору також передбачено, що забезпечення виконання договору про закупівлю повертається Виконавцю після виконання Виконавцем Договору, або за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним, або у випадках, передбачених Законом України “Про публічні закупівлі”, або згідно 3 умовами, зазначеними в Договорі, але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання зазначених обставин.
Разом із тим судовою колегією встановлено, що сплачений позивачем платіж як забезпечення виконання Договору не був повернутий відповідачем, оскільки останній вважає, що позивачем неналежним чином виконано умови Договору, а саме порушено строки виконання взятих на себе зобов`язань. 
Так, пунктом 9.17 Договору передбачено, що забезпечення виконання договору не повертається Замовником у разі невиконання або неналежного виконання Виконавцем умов, визначених Договором, його додатками та додатковими угодами, як повністю, так і частково.
Відповідно, сплачений платіж в якості забезпечення виконання договору не підлягає поверненню відповідачем виключно у разі невиконання або неналежного виконання позивачем умов, визначених Договором про надання послуги.
Судова колегія зазначає, що відповідно до пунктів 4.3 та 4.4 Договору початок надання послуг визначається з моменту прийняття буксиру "Екватор" у ремонт, а строк їх надання становить 60 діб з дати підписання відповідного акта.
Відповідно до Акту прийняття судна в ремонт від 15.10.2024 буксир "Екватор" був прийнятий у ремонт, а за Актом прийняття судна з ремонту від 28.12.2024 ремонт буксира було завершено та судно прийнято замовником.
З огляду на викладене, судова колегія зазначає, що позивач виконав умови Договору про надання послуги, проте фактично мало місце порушення строків виконання зобов`язань на 13 календарних днів, що не оспорюється сторонами.
За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). 
Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. 
У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. 
По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. 
По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання. 
Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №910/2693/18, від 27.01.2020 у справі №911/1867/18.
З огляду на наведене, під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Отже, неналежне виконання зобов`язання - це порушення умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом. 
За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться у статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За приписами ст. 901-902 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. 
Виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Як вже було вказано вище, відповідно до Акту прийняття судна з ремонту від 28.12.2024 ремонт буксира було завершено та судно прийнято замовником. При цьому, даний Акт підписано уповноваженим представником відповідача без будь-яких зауважень що якості, кількості та строків виконаних робіт. 
Слід також зауважити, що за умовами укладеного між сторонами договору, у разі виявлення протягом гарантійного строку будь-яких несправностей (недоліків, дефектів) або відмови у роботі обладнання, систем та конструкцій, що були відремонтовані Виконавцем, Замовник повідомляє про це Виконавця протягом 5 робочих днів з дня виявлення несправностей (недоліків, дефектів) і запрошує для складання Акту про порядок та строки усунення виявлених несправностей, недоліків, дефектів (п. 5.6.1. Договору).
Втім, наявні матеріали справи не містять, а відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що виконанні позивачем за договором роботи були неякісними, мали недоліки, дефекти тощо, тобто які могли б достеменно свідчити про невиконання або неналежне виконання позивачем умов, визначених Договором про надання послуги.
За приписами частини другої статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. 
Тобто, за змістом вказаної норми Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачений момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, в той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.
При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/4460/19, від 14.01.2019 у справі №910/3777/18.
Тобто, з моменту повного виконання позивачем зобов`язань за договором та проведення остаточних розрахунків, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання договору, що не виконано відповідачем в порушення вимог статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 9.17 договору.
Враховуючи вищевказане, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для повернення замовником (відповідачем) забезпечення виконання договору про закупівлю послуг після виконання учасником-переможцем договору, не залежно від доводів відповідача про неналежне виконання позивачем умов договору в частині строків виконання робіт.
При цьому, судом апеляційної інстанції приймаються до уваги висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 25.09.2024 у справі №910/12114/23 та від 25.03.2025 №910/11352/24, в яких Верховний Суд виснував: "До того ж до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України, а і спеціальний закон - Закон України "Про публічні закупівлі", відповідно до частини другої статті 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин. Тобто вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору. При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання".
Отже, враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, судова колегія вважає, що позивач здійснив повне виконання зобов`язання за договором, укладеним між сторонами, та про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин положень статті 27 Закону України "Про публічні закупівлі" та пункту 9.17 договору у вигляді повернення замовником (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю послуг після виконання учасником-переможцем договору.
Наведене відповідно зумовлює прийняття рішення про задоволення заявлених позовних вимог у повному обсязі. 
Колегія суддів не приймає до уваги твердження суду першої інстанції та відповідача про те, що позивачем не доведено надання послуг в повному обсязі, з огляду на ненадання позивачем акту надання послуг № 1 від 31.12.2024, оскільки як вже було встановлено вище, позивач здійснив, а відповідач прийняв, ремонт буксиру "Екватор", що підтверджується актом приймання судна з ремонту, відповідно до якого буксир "Екватор" було прийнято з ремонту 28.12.2024. При цьому, відповідач жодним чином не заперечував факт прийняття буксиру "Екватор" з ремонту та якість виконаних робіт. 
Згідно з статтею 17 Закону України “Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини” суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. 
По справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.
Тому інші доводи учасників справи, що викладені у заявах по суті справи, колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони висновків суду не спростовують та з урахуванням всіх обставин даної справи, встановлених апеляційним судом, не впливають на вирішення спору по суті та остаточний висновок.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, оскаржуване рішення скасуванню, із прийняттям нового рішення про задоволення позову.
Розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції здійснено з урахуванням положень ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:

1. Апеляційну скаргу задовольнити. 
2. Рішення Господарського суду Одеської області від 12.09.2025 по справі №916/2693/25 – скасувати. 
3. Позов задовольнити. 
4. Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» заборгованість у розмірі 297 971,16 грн.
5. Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» 4469,57 грн витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви. 
6. Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» на користь Приватного акціонерного товариства «Українське Дунайське пароплавство» 6704,35 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
7. Доручити Господарському суду Одеської області видати відповідні накази із зазначенням необхідних реквізитів. 
Постанова, згідно ст. 284 ГПК України, набуває законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного суду у випадках передбачених Господарським процесуальним кодексом України.
Датою складання та підписання даної постанови є 23.02.2026.

Головуючий суддя Аленін О.Ю.

Суддя Богатир К.В.

Суддя Філінюк І.Г.