Провадження № 2/641/12/2026 	Справа № 641/16/26 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року м. Харків
Слобідський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Ященко С.О.,
за участю секретаря судового засідання Чабанової А.В.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу № 641/16/26
позивач: ОСОБА_1 
відповідач: ОСОБА_2 
про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Слобідського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача сплачені кошти за житлово-комунальні послуги в розмірі 2500 грн., відшкодувати завдану моральну шкоду в розмірі 20000 грн., та стягнути судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він зареєстрований та проживає у відомчому гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 , з 04.07.2015 року. Гуртожиток знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова. Балансоутримувачем будинку за вказаною адресою є КП ХМР "Харківспецбуд". Житлова кімната не приватизована і приватизації не підлягає. Позивач разом із членами сім`ї займає вказану житлову кімнату на умовах найму. Договори з балансоутримувачем та комунальними підприємствами про надання комунальних послуг підписані позивачем, особові рахунки на оплату квартплати та комунальних послуг відкриті на ім`я позивача. Позивач та відповідач перебували у шлюбі з 28.08.2009 року по 13.11.2021 року. Приблизно з початку 2015 року позивач та відповідач проживали у вказаній житловій кімнаті удвох. У 2016 році відповідача було зареєстровано за вказаною адресою. Під час спільного проживання у шлюбі оплата за квартиру у якості житлово-комунальних послуг і всі комунальні платежі сплачувались з заробітків позивача. Відповідач як до розлучення, так і після розірвання шлюбу не бере жодної участі в утриманні зазначеної житлової кімнати. Вартість всіх комунальних послуг сплачує позивач. Крім того, після розірвання шлюбу, тобто з 13.11.2021 року відповідач фактично перестала пускати позивача до житлової кімнати, влаштовувала істеричні скандали і бійки, та вимагала залишити для неї спільне житло в якості дарунка, не вважаючи на те, що житлова кімната ще в 2009 році була отримана матір`ю позивача як відомче житло, після багатьох років сумлінної праці на підприємстві. 13.12.2021 року позивач подав позовну заяву до суду про усунення перешкод у здійсненні права користування житловою кімнатою. 28.10.2024 року державним виконавцем на підставі рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 03.07.2024 року позивача було вселено в кімнату АДРЕСА_2 . Через протиправну поведінку відповідача, позивач вимушений був 3 роки, поки відбувався судовий розгляд справи, проживати в орендованих квартирах, сплачувати орендну плату і комунальні послуги в 2-х місцях одночасно. Внаслідок чого позивач весь час зазнавав переживань і душевних страждань, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в розмірі 20000 грн. Крім того, позивачем на протязі 2025 року здійснено оплату житлово-комунальних послуг на утримання вищевказаної житлової кімнати на загальну суму 5000 грн. Витрати за сплату комунальних послуг мають бути рівно поділені між позивачем і відповідачем, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь сплачені кошти за житлово-комунальні послуги в розмірі 2500 грн.
21.01.2026 року відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що у 2020-2021 роках вона проживала у житловій кімнаті за адресою:  АДРЕСА_1 . З початку повномасштабного вторгнення у 2022 рокі відповідач виїхала за межі України та з того часу фактично не проживає у зазначеній квартирі, не користується нею та не має до неї доступу. У 2023 році з квартири були вивезені особисті речі відповідача. Зазначає, що вона не претендує на зазначене житло, не заявляє прав користування або володіння та добровільно погоджується на зняття її з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
24.02.2026 року позивачем до суду подано відповідь на відзив, в якому він зазначає, що одним із головних аргументів відповідач у відзиві зазначає ту обставину, що вона добровільно погоджується на зняття її з реєстрації місця проживання в спірній кімнаті, але це, як і факт перебування відповідача за кордоном, не знімає з неї обов`язку своєчасно сплачувати за себе квартплату та комунальні платежі.
Ухвалою Слобідського районного суду м. Харкова від 06.01.2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити, стягнути з відповідача половину вартості нарахованих за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року та сплачених ним житлово-комунальних послуг, а також відшкодувати заподіяну відповідачем моральну шкоду.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового розгляду була повідомлена у встановленому законом порядку.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
З матеріалів справи судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.2015 № 806 наймачем однієї кімнати АДРЕСА_3 в складі сім`ї одна особа є ОСОБА_1 .
Відповідно до довідки з реєстру територіальної громади м. Харкова ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 15.01.2016, а ОСОБА_2 з 16.03.2016.
Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 13.11.2021 актовий запис №335 шлюб між сторонами розірваний.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.07.2024 у справі № 641/9957/21 зобов`язано ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод користування житловою кімнатою АДРЕСА_4 , та вселити позивача у вказану кімнату.
Актом державного виконавця від 28.10.2024 за ВП №75984239 Основ`янсько – Слобідського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Яровому С.С. було надано доступ до житла за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті житлово-комунальних послуг за утримання кімнати АДРЕСА_4 , а також витрати за проведення косметичного ремонту приміщень загального користування, в загальній сумі 15205 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211,20 грн.
Також встановлено, що ОСОБА_1 здійснено сплату вартості житлово-комунальних послуг за утримання кімнати АДРЕСА_4 за період з 17.04.2025 року по 15.12.2025 року на загальну суму 5000,20 грн., що підтверджується відповідними копіями квитанцій про переказ готівки.
Відповідно до зведеної картки абонента ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року за послуги з водопостачання та водовідведення нараховано 3721,72 грн., за вказаний період ОСОБА_1 частково сплачено послуги на загальну суму 1034 грн.
З довідки про нарахування та оплату за послугу з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року за послуги з постачання теплової енергії та абонентську плату нараховано 1887,05 грн., вартість послуг оплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.
З довідки про нарахування та оплату за послугу з обслуговування ВБС теплопостачання та гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року за послугу з обслуговування ВБС теплопостачання та гарячої води нараховано 220,56 грн., вартість послуг оплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.
З консультативних висновків спеціаліста від 26.07.2024 року, 21.03.2025 року, 16.04.2025 року, 05.05.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 неодноразово звертався до невропатолога, та йому встановили діагноз: нейро-циркуляторна дистонія з кардінальним типом. ХСН стадія А за АСС/АНА (СН 0 ст) зі збереженою фракцією викиду лівого шлуночка.
Зазначені обставини зумовили звернення ОСОБА_1 до суду з цим позовом, спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Так, відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
У відповідності до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги є індивідуальним споживачем.
Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 р в справі №751/3840/15-ц).
Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 4 ст. 543, ч. 1 ст. 544 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.
Частинами 1- 4 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що у житловій кімнаті за адресою: АДРЕСА_1 зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .. Позивач ОСОБА_1 самостійно сплачує житлово-комунальні послуги за вказаною адресою, в зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на його користь половину вартості сплачених комунальних послуг.
Відповідно до зведеної картки абонента ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року за послуги з водопостачання та водовідведення нараховано 3721,72 грн., за вказаний період ОСОБА_1 частково сплачено послуги на загальну суму 1034 грн.
З довідки про нарахування та оплату за послугу з постачання теплової енергії по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року за послуги з постачання теплової енергії та абонентську плату нараховано 1887,05 грн., вартість послуг оплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.
З довідки про нарахування та оплату за послугу з обслуговування ВБС теплопостачання та гарячої води по особовому рахунку № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року за послугу з обслуговування ВБС теплопостачання та гарячої води нараховано 220,56 грн., вартість послуг оплачена ОСОБА_1 в повному обсязі.
Таким чином, стягненню з відповідача як солідарного боржника на користь позивача підлягає 50 відсотків від нарахованої та сплаченої позивачем вартості житлово-комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року на загальну суму 1570,81 грн. ((1034грн.+1887,05грн.+220,56грн.)/2=1570,81грн.)
Щодо тверджень відповідача про її добровільну згоду на зняття її з реєстрації місця проживання у вищевказаній житловій кімнаті, та той факт що вона не проживає за вказаною адресою з моменту перетину державного кордону у 2023 році, то суд зазначає, що наведені обставини не звільняють споживача від сплати житлово-комунальних послуг.
При цьому, відповідач ОСОБА_2 не позбавлена можливості, в тому числі з використанням електронних сервісів, звернутись до відповідних органів з заявою про зняття її з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .
Щодо факту непроживання ОСОБА_2 з 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 , то остання не позбавлена можливості звернутись до організацій, які надають відповідні житлово-комунальні послуги, з заявою про припинення нарахування вартості послуг на період її непроживання у квартирі, доказів відповідних звернень відповідачем до суду не надано.
Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зауважує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, та з чого він виходить при розрахунку розміру відшкодування. З огляду на викладене, підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20000 грн. відсутні.
В п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» наголошується, що п.1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, а в п.58 рішення Європейського суд у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
З огляду на викладене, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи і заперечення сторін, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що частка задоволених позовних вимог щодо відшкодування вартості послуг складає 62,87%, витрати зі сплати судового збору у розмірі 836,93 грн. (1331,20 грн.*62,87/100) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 12,81,141,247, 263-265, 273 ЦПК України,
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1  сплачені кошти за житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2025 року по 31.12.2025 року в розмірі 1571,81 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 836,93 грн., а разом 2408 (дві тисячі чотириста вісім) грн. 74 коп.
В решті позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.
Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , код НОМЕР_3 ).
Відповідач: ОСОБА_2 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).
Повне судове рішення складено 07.04.2026 року.

Суддя     С.О.Ященко