Справа №295/4284/26
Категорія 29
2/295/3087/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира у складі:
 
головуючого – судді Полонця С.М.,
 
секретаря с/з – Лукасевич А.Є.,
Ренкас Олени Іванівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, -

 
встановив:

 
Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором про купівлі-продаж електричної енергії від 11.10.2024 №10-11018/24 за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, за електричну енергію, вироблену у вересні 2025 року в сумі 24648 грн. 69 коп., 3% річних в розмірі 277 грн. 55 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. При цьому, посилається на те, що відповідач не виконав свої зобов`язання за договором про купівлі-продаж електричної енергії від 11.10.2024 №10-11018/24 за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, щодо оплати за електричну енергію, вироблену у вересні 2025 року в сумі 24648 грн. 69 коп., та допустив прострочення грошового зобов`язання.
Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира від 13.03.2026 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.03.2026 року заявлену позивачем ОСОБА_1 відмову від позову до ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» в частині стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 24648 грн. 69 коп. – прийнято і подальше провадження по справі закрито.
Відповідач надав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову в частині стягнення основного боргу в сумі 24648,69 грн. та стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона просить врахувати її доводи, відхилити доводи представника відповідача, відмовити у стягненні з неї на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу та задовольнити позов повністю.
Дослідивши матеріали справи, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» 11.10.2024 року було укладено договір про купівлю-продаж електричної енергії №10-11018/24 за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством, за електричну енергію, вироблену у вересні 2025 року.
Відповідно до акту купівлі-продажу електричної енергії від 30.09.2025 року №У00057890, за електроенергію, вироблену домогосподарством позивача за адресою: АДРЕСА_1 , у вересні 2025 року (4583 кВт/год) відповідач зобов`язаний сплатити позивачу 24648,69 грн. Вказаний акт підписаний сторонами17.10.2025 року за допомогою ЕЦП. Строк виконання зобов`язання відповідачем щодо сплату позивачу коштів за елекроенергію, вироблену домогосподарством позивача у вересні 2025 року, сплив 25.10.2025 року.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні полощення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України).
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц.
З порушенням строків, передбачених вищезазначеним договором, 12.03.2026 року відповідачем сплачено позивачу заборгованість в розмірі 24648,69 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №5928740983 від 12.03.2026 року.
При цьому, станом на 11.03.2025 року, тобто в межах позовних вимог, розмір 3% річних становить 277,55 грн.
Таким чином, судом встановлено, що відповідач мав прострочене грошове зобов`язання перед позивачем.
Пункт 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України не поширюється на спірні правовідносини, оскільки виникли з договору купівлі-продажу, а не кредиту (позики).
З огляду на те, що відповідач порушив вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 277,55 грн., що є підставою для задоволення позову.
Також, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вирішує питання судових витрат. 

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 81, 82, 141, 259, 263, 265, 279 ЦПК України, ст.ст. 509, 524, 533-535, 625 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» на користь ОСОБА_1 3% річних у розмірі 277 грн. 55 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000 грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія» в дохід держави судовий збір в розмірі 1064 грн. 96 коп. 
Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомирська обласна енергопостачальна компанія»; місце знаходження: 10003, м. Житомир, майдан Перемоги, 10; код ЄДРПОУ 42095943.

Суддя: