Справа №:755/18592/25
Провадження №: 2-о/755/27/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"05" березня 2026 р.  Дніпровський районний суд м. Києва в складі: 
головуючого судді - Катющенко В.П.
при секретарі - Мовчан А.С.
за участю: представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
заінтересованої особи - ОСОБА_3 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація, про встановлення факту родинних відносин, - 
В С Т А Н О В И В:
Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить суд: встановити факт родинних відносин між фізичними особами, яким встановити факт, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною сестрою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідними сестрами. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла, після її смерті відкрилася спадщина за законом. Спадкоємцями за законом є заявник та заінтересована особа: ОСОБА_3 . Заявник у справі є спадкоємцем другої черги за законом, як рідна сестра померлої ОСОБА_4 . Водночас, заявник не може довести факт родинних відносин з померлою ОСОБА_4 у зв`язку з тим, що у неї не має ні власного оригіналу свідоцтва про народження, ні оригіналу свідоцтва про народження померлої ОСОБА_4 . У Державному архіві Полтавської області відсутні актові записи про народження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Зазначене підтверджується листом Державного архіву Полтавської області від 15.09.2025 № 04-16/771, з якого вбачається, що книги реєстрації актових записів громадянського стану про народження жителів м. Полтава, Полтавської обл. не надходили, у зв`язку з чим не має можливості надати архівну довідку про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Значна кількість документів втрачена в період тимчасової окупації Полтавщии в роки Другої світової війни (1941-1943). Та обставина, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є рідними сестрами підтверджується з копії свідоцтва про народження № НОМЕР_1 ОСОБА_1 яка народилася в м. Полтава ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копією посвідки про народження № НОМЕР_2 російською мовою написано: ОСОБА_4 народилася в м. Полтава ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 1214 від 20.04.1940. Також, у 2008 видавничий центр «МЕТР» видав збірку «Український літопис ХХІ», де у розділі «Династії» можна ознайомитися зі славетною династією ОСОБА_6 , архітекторів. З даного допису та доданих світлин вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_6 є доньками славетного архітектора ОСОБА_9 . Щодо розбіжності у написанні прізвищ українською мовою заявник зазначила, що ОСОБА_10 та ОСОБА_6 згідно експертного висновку № 056/1920-а від 22.09.2025 Українського бюро лінгвістичних експертиз українські, записи прізвищ є ідентичними. Розбіжності між записами прізвища українською мовою виникли внаслідок фіксації його фонетичних варіантів при міжмовному перетворенні, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29.07.2024 відкрито провадження у цій справі, розгляд якої визначено проводити у порядку окремого провадження та призначено судове засідання. Витребувано докази у справі а саме: з Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ): копію актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; копію актового запису про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; з Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області: усі наявні форми № 1 на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; усі наявні форми № 1 на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
02.12.2025 на виконання ухвали суду від 29.07.2024, з ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області надійшли витребувані судом докази.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03.12.2025 витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Садихової Л.С., належним чином засвідчену копію спадкової справи щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
04.12.2025 на виконання ухвали суду від 17.10.2025, до суду надійшла відповідь з Дніпровського ВДРАЦС у місті Києві Київського міжрегіонального управління МЮУ, відповідно до якого актові записи про народження на гр. ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян, не виявлено.
15.01.2026 до суду на виконання ухвали від 03.12.2025 від приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Садихової Л.С., надійшла належним чином завірена спадкова справа № 9/2025 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .
У судовому засіданні представник заявниці вимоги заяви підтримала, просила суд її задовольнити. Додатково пояснила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є рідними сестрами. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, а ОСОБА_1 є спадкоємицею другої черги. У заявниці наявні лише копії свідоцтва про народження, так як оригінали до архіву не передавалися для подальшого зберігання, оскільки це був період другої світової війни та багато документів було знищено. У померлої ОСОБА_4 чоловіка та дітей не має, батьки померли, ОСОБА_3 являється двоюрідною онукою. У померлої була сестра ОСОБА_12 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
У судовому засіданні заінтересована особа ОСОБА_3 доводи викладені у заяві, підтримала, просила суд її задовільнити. Додатково пояснила, що у ОСОБА_4 був чоловік, який помер, дітей у них не було.
Будучи допитаним у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що ОСОБА_3 його донька, а він є зятем померлої ОСОБА_12 , яка була рідною сестрою померлої ОСОБА_4 . Знає заявницю давно, так як з родиною ОСОБА_6 дружила ще його мама. ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 є рідними сестрами. ОСОБА_17 була одруженою, але її чоловік помер давно, дітей у них не було.
Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_1 її тітка, ОСОБА_3 є донькою, а свідок ОСОБА_13 є її колишнім чоловіком. ОСОБА_4 це її тітка, у якої був чоловік але він помер близько 30 років тому, дітей у них не було. У родині ОСОБА_6 були гарні та дружні стосунки.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, доходить наступного.
Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
За змістом ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якому розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами.
Частиною 2 статті 315 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Як убачається з матеріалів справи та підтверджується паспортом громадянина України серія НОМЕР_3 , виданий Харківським РУ ГУ МВС України в м. Києві 26.06.1997, заявником у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженка м. Полтави (а.с.8).
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с. 15).
ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Садихової Л.С. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с.60).
Повідомленням приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Садихової Л.С., заявнику рекомендовано подати докази родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем, яким може бути копія рішення суду, що набрала законної сили, про встановлення факту родинних відносин, оскільки відсутні оригінали свідоцтва про народження ОСОБА_1 , яка народилася в м. Полтава ІНФОРМАЦІЯ_1 , та свідоцтва про народження ОСОБА_4 , яка народилася в м. Полтава ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відсутні актові записи про їх народження (а.с.90).
ОСОБА_1 , звертаючись із даною заявою просить встановити факт родинних відносин а саме, що ОСОБА_4 є її рідною сестрою.
ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Полтава, її батьками записані ОСОБА_19 та ОСОБА_20 (а.с.14).
Батьками заявниці ОСОБА_1 , є ОСОБА_21 та ОСОБА_22 (а.с.12).
Крім того, як убачається із Форми №1 на видачу паспортів громадянина СРСР зразка 1974 року, що складені російською мовою, « ОСОБА_11 » та « ОСОБА_4 », документувалися відповідними паспортами громадянина СРСР зразка 1974 року та у графі батьки вказано: « ОСОБА_19 , ОСОБА_20 » (а.с.41, 42).
Крім того, із Форми №1 на видачу паспортів громадянина України зразка 1994 року убачається, що « ОСОБА_1 » та « ОСОБА_4 », документувалися відповідними паспортами громадянина України зразка 1994 року та у графі батьки вказано: « ОСОБА_12 , ОСОБА_23 » (а.с.43, 44).
Згідно експертного висновку складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз №056/1920/а від 22.09.2025, убачається, що у практики лінгвістичних експертиз спостерігаються непоодинокі випадки документальної фіксації некоректних українських записів прізвищ під впливом їх російської вимови або під графічним впливом відповідних записів російською мовою. Зокрема під впливом російської орфоепії та орфографії в українських документальних записах прізвищ трапляються випадки сплутування літер и/і вв оновах прізвещних назв. У частині документів прізвище зафіксовано відповідно до чинних стандартів або по - іншому, що зумовлює орфографічну відмінність у різних документах однієї особи або членів однієї родини. Ідентифікація таких орфографічно відмінних записів прізвищ у документах однієї особи або членів однієї родини ґрунтується на їх співвіднесені з типовими девіаціями, зумовленими наведеними вище причинами. 
З урахуванням зазначеного, українські записи прізвища ОСОБА_24 (свідоцтво про смерть, серія НОМЕР_4 , запис ОСОБА_4 ) та ОСОБА_25 (паспорт, НОМЕР_3 , запис ОСОБА_1 ; свідоцтво про народження № НОМЕР_5 , запис ОСОБА_1 , батько ОСОБА_21 , мати ОСОБА_22 ), а також запис російською мовою ОСОБА_24 (зазначений паспорт, запис ОСОБА_11 ; посвідка про народження № НОМЕР_2 , запис ОСОБА_4 , батько ОСОБА_19 , мати ОСОБА_20 ) попри розбіжності в орфографічній фіксації у документах, наданих для експертизи є ідентичними. Розбіжності між записами прізвища українською мовою виникли внаслідок фіксації його фонетичних варіантів при міжмовному перетворенні, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності (а.с.18).
Крім того, у виданні «Український літопис ХХІ» міститься допис про династію ОСОБА_6 . З даного допису та світлин, які наявні в цьому дописі вбачається, що ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_12 є сестрами та, відповідно, доньками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 .
Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п.45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».
Згідно ч 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як роз`яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.
Встановлення факту родинних відносин, а саме, що померла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , є рідною сестрою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідне останній для прийняття спадщини після смерті її рідної сестри.
Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.
Такої правової позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.04.2020 справі № 302/991/19, провадження № 61-1128св20.
У постанові Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду від 11.02.2022 у справі № 947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Зважаючи на викладене, необґрунтованими є доводи заявника про можливість підтвердження факту родинних відносин виключно письмовими доказами, оскільки такі обставини відповідно до норм процесуального права можуть бути встановлені і на підставі інших доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування і в своїй сукупності доводять обставини, на які посилається сторона.
У справі № 947/22756/19 визнаючи подані позивачем письмові докази (свідоцтва про шлюб, свідоцтво про народження, свідоцтва про смерть, свідоцтво про право на спадщину після смерті, фотографії, на яких зображені члени родини позивача декількох поколінь, відеозаписи зі святкування сімейних подій, показання свідків достатніми та достовірними доказами, суд надав їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу «балансу вірогідностей» підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суди дійшли правильних висновків про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою.
В своїй постанові від 21.06.2023 у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.
Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».
Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.
Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої.
Оскільки виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, заявник вірно звернулася в суд із заявою про встановлення цих фактів, розгляд яких здійснюється за правилами окремого провадження.
Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу «балансу вірогідностей», що підтверджують правдивість обставин, на які посилалася заявник на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться в матеріалах справи та обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин між заявником та померлою ОСОБА_4 .
Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України - у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (суд ураховує роз`яснення Верховного Суду «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»: «суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину»).
Виникнення особистих, майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами, які підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо), тому допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника.
Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.
При вирішенні питання про встановлення факту родинних відносин, суд виходить з фактичних, встановлених в судовому засіданні обставин. Суд враховує, що законодавчо питання врегульовано положеннями Цивільного кодексу України щодо сприяння у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для підтвердження такого факту. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10.02.2010).
Виходячи із викладеного, враховуючи наданий суду обсяг доказів, судом установлено що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Полтави є рідною сестрою ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 уродженки м. Полтава, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у заявника немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини після смерті рідної сестри без встановлення факту родинних відносин, суд вважає заяву обґрунтованою та доведеною.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2, 3, 4, 10, 13, 76-81, 89, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315, 319, 353-355 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», із змінами та доповненнями від 25.05.1998, суд -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_7 , АДРЕСА_2 ), Дніпровська районна в місті Києві державна адміністрація (код ЄДРПОУ: 37203257, вул. Івана Котляревського, 1/1, м. Київ), про встановлення факту родинних відносин - задовольнити.
Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідною сестрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.
Повний текст рішення складено 16.03.2026.
Суддя: