"21" квітня 2026 р. Справа № 363/931/26

ПОСТАНОВА
 ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 квітня 2026 року       м. Вишгород
Суддя Вишгородського районного суду Київської області Дьоміна О.П., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, які надійшли з Вишгородського РУП ГУНП в Київській області відносно ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ст. 124 КУпАП,-
ВСТАНОВИВ:
До суду надійшов адміністративний матеріал відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
 
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №580809 від 01.02.2026 року слідує, що 01.02.2026 року близько 16 год. 12 хв. в с. Лебедівка по вул. Вишгорорд – Ровжі, 22 км., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки AUDI, д/н НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки BMW, д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 (б) ПДР України. Вказаними діями ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.
 
ОСОБА_1 з обставинами, викладеними в протоколі не погодився.
 
Представник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвокат Мамчик Д.О. просив закрити провадження у справі за відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, при цьому зазначав, що у протоколі серії ЕПР1 за №580809 зазначено, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.3 (б) ПДР України, проте поліцейським не зазначено, у чому саме полягала «неуважність» водія автомобіля марки Audi та яка саме зміна дорожньої обстановки була ним проігнорована. Подія відбулась на березі водойми, за межами проїзної частини, де поняття «дорожня обстановка» (згідно п. 1.10 ПДР України) має специфічний характер, не врахований інспектором при складанні матеріалів. Відповідно до письмових пояснень іншого водія – ОСОБА_2 від 01.02.2026 року «під час маневру автомобіль BMW занесло. Факт заносу BMW є прямив підтвердженням втрати контролю над автомобілем водієм ОСОБА_2 , отже небезпеку для руху створив саме він. ОСОБА_1 не міг передбачити раптовий некерований рух іншого автомобіля у стані заносу на крижаному покритті. Надана суду схема ДТП підтверджує, що автомобілі знаходяться під кутом до берегової лінії. Розташування ТЗ та характер пошкоджень (передня частина BMW та задня/бокова Audi) свідчать про те, що саме динамічний занос BMW призвів до контакту з Audi. ОСОБА_1 технічно не мав можливості уникнути зіткнення з об`єктом, траєкторія руху якого стала некерованою через дії водія ОСОБА_2 , А відтак, враховуючи суть правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_1 , обставини справи, наявні докази, вичерпання можливостей для отримання додаткових доказів, провадження у справі слід закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення вказавши.
Інший учасник ДТП – водій автомобіля марки BMW, д/н НОМЕР_2 ОСОБА_2 та його представник адвокат Устенко І.О. просили суд притягнути до відповідальності ОСОБА_1 , посилаючись на те, що ДТП сталося на кризі, що вкрило Київське водосховище, ОСОБА_1 нехтуючи загальними правилами поведінки, здійснював ДРИФТ (штучний боковий юз автомобіля) по крижаному покриттю ставлячи під небезпеку як своє життя, так і життя пасажирів та пішоходів, інших водіїв, що також виїхали на кригу.. ДРИФТ не заборонений ПДР України, під час штучного ДРИФТУ водій змінює напрямок руху та повинен виконувати вимоги п. 2.3 (б) та п. 10.1 ПДР України, чого не було зроблено водієм ОСОБА_1 . При цьому ОСОБА_2 не мав жодної можливості уникнути зіткнення з автомобілем ОСОБА_1 про що свідчить висновок експерта за №14 від 25.03.2026 року, виконаний на замовлення ОСОБА_2 .
Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:
Відповідно до ст. 1 КУпАП України, завданням КУпАП є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством. 
Статтею 7 КУпАП передбачено, що провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 124 КУпАП передбачена відповідальність за порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Стаття 14 ЗУ «Про дорожній рух» зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про Національну поліцію» - поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення. До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001року за №1306 (далі - ПДР) зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. 
Згідно п. 2.3 (б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Суд звертає увагу на те, що згідно зі ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
При цьому відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Також ст. 62 Конституції України зазначає, що вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належним чином, а не ґрунтуватися на припущеннях.
Так, відповідно до ст. 251 КУпАП - доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.
Відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Таким чином, зі змісту зазначених норм закону вбачається, що особа уповноважена на складання протоколу про адміністративне правопорушення, встановивши наявність усіх складових складу адміністративного правопорушення, зобов`язана скласти протокол, в якому в обов`язковому порядку має бути зазначені суть адміністративного правопорушення, тобто, дії особи, які відповідають диспозиції ст. 124 КУпАП та утворюють об`єктивну сторону складу зазначеного правопорушення.
Так, зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №580809 від 01.02.2026 року слідує, що 01.02.2026 року близько 16 год. 12 хв. в с. Лебедівка по вул. Вишгорорд – Ровжі, 22 км., водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки AUDI, д/н НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не відреагував на її зміну, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки BMW, д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 2.3 (б) ПДР України.
Зазначеним протоколом про адміністративне правопорушення зафіксовано обставини вчинення правопорушення ОСОБА_1 , в ньому відображені необхідні й передбачені ст. 256 КУпАП відомості. Так, протокол оформлений компетентною уповноваженою особою в межах повноважень, наданих особі, яка його склала, в протоколі викладено місце, час вчинення і суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №580809 від 01.02.2026 року, складеного відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП вказує на факт роз`яснення його процесуальних прав, передбачених ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, про що зроблена відмітка у протоколі. 
Вказаний протокол підписано особою, що його склала та самим ОСОБА_1 . Крім того, у відповідній графі протоколу ОСОБА_1 вказав, що з протоколом про адміністративне правопорушення згоден.
На підставі викладеного, суд доходить висновку, що вказаний протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам, установленим ст. 256 КУпАП та Інструкції №1376.
Суд вважає, що ОСОБА_1 мав змогу виразити свою незгоду з обставинами, викладеними в протоколі та засвідчити письмово про це, однак цим правом не скористався та підписав протокол, надав письмові пояснення, підписав схему ДТП, і в цих документах не зазначав, що не керував автомобілем та не вчиняв ДТП.
Крім того, обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР 1 за №580809 підтверджуються наступними письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:
Так, зі змісту письмових пояснень водія ОСОБА_1 , доданих до протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що він дійсно керував зазначеним в протоколі транспортним засобом та рухався по Київському водосховищу поряд з с. Лебедівка по колу та, в один момент відбулося зіткнення з автомобілем BMW д/н НОМЕР_2 , внаслідок якого було пошкоджено задню частину його автомобіля.
Поясненнями ОСОБА_2 , який зазначав, що він теж перебував на Київському водосховищу біля с. Лебедівка на автомобілі BMW д/н НОМЕР_2 та зіштовхнувся з автомобілем AUDI, д/н НОМЕР_1 . Так, під час маневру автомобіль BMW д/н НОМЕР_2 занесло, а автомобіль AUDI, д/н НОМЕР_1 розвернуло та він зупинився на шляху водія ОСОБА_2 , що і призвело до зіткнення, ОСОБА_2 підкреслив, що обидва автомобілі здійснювали маневр, після якого відбулося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів.
До протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 за №580809, складеному відносно ОСОБА_1 додано також копію протоколу серії ЕПР1 за №580824 від 01.02.2026 року, складеному за аналогічних обставин і відносно ОСОБА_2 за порушення останнім п. 2.3 (б) ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, зі змісту якого слідує, що ОСОБА_2 з вказаним порушенням погодився, про що зазначив власноруч у протоколі.
Схемою місця ДТП від 01.02.2026 року, яку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підписали та жодних зауважень не зазначили.
Крім того, за клопотанням ОСОБА_2 до матеріалів справи додано фото пошкоджених автомобілів та висновок експерта за №14 від 25.03.2026 року, які також підтверджують обставини, викладені в протоколі серії ЕРП1 за №580809 від 01.02.2026 року, складеному відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП.
Таким чином, вина ОСОБА_1 в порушенні ним п. 2.3. (б) ПДР України підтверджується зазначеними та дослідженими судом доказами. Суд зазначає, що ним повно, всебічно, об`єктивно й неупереджено досліджено письмові матеріали, надані уповноваженим правоохоронним органом, які зібрані й задокументовані органом Національної поліції без участі суду. 
Суд вважає, що зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях водія складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Під час розгляду справи судом не встановлено будь-яких даних, які б давали підстави вважати, що працівники патрульної поліції були упереджені при фіксації вчиненого ОСОБА_1 правопорушення та при складанні щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП, як і не встановлено під час розгляду справи в суді й будь-яких даних про застосування щодо нього незаконних методів примусу чи інших дій, які б могли призвести до порушення його прав та неправомірного складання протоколу.
Суд звертає увагу, що уважність та адекватне реагування на зміну дорожньої обстановки є основою забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки своєчасне виявлення небезпеки дозволяє водієві прийняти правильне рішення для об`їзду або зменшення швидкості до повної зупинки транспортного засобу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2022 року у справі за №2-591/11 зазначила, що застосування аналогії закону та аналогії права є допустимим у випадках, коли відповідні суспільні відносини потребують правового врегулювання, однак чинне законодавство не містить норм, які б безпосередньо регулювали такі відносини, що свідчить про наявність прогалини у правовому регулюванні.
Правила дорожнього руху України не містять положень, які б визначали порядок дій водія під час керування транспортним засобом на водоймі, тобто поза межами традиційної сфери їх застосування — дорожнього руху на суші. За таких обставин виникає правова невизначеність щодо належної моделі поведінки водія.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне застосувати аналогію права, зокрема звернутися до положень кримінального законодавства України, які регулюють суміжні правовідносини та встановлюють загальні принципи відповідальності за порушення правил безпеки під час експлуатації транспортних засобів, з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, а також ухвалення законного й обґрунтованого рішення.
Так, треба мати на увазі, що відповідальність за ст. ст. 286, 415 КК настає незалежно від місця, де були допущені порушення правил безпеки дорожнього руху чи експлуатації транспорту, правил водіння або експлуатації машини (на магістралі, шосе, вулиці, залізничному переїзді, полі, території підприємства, у дворі, тощо.
Це стосується й випадків, коли зазначені правила було порушено під час виконання з допомогою транспортних засобів різних робіт (дорожніх, сільськогосподарських, будівельних та ін.). Якщо ж особа під час виконання таких робіт, хоча б і під час руху чи експлуатації машини, порушила не ці, а інші правила (наприклад, правила охорони праці, зокрема правила техніки безпеки), її дії, за наявності до того підстав, підлягають кваліфікації за статтями КК України, які передбачають відповідальність за недодержання саме цих (інших) правил, а у відповідних випадках - за злочини проти життя та здоров`я особи або за знищення чи пошкодження майна.
Суд вважає, що в даному випадку на водія ОСОБА_1 поширюються вимоги ПДР України, оскільки фактично відбувався рух транспортних засобів по льодовій поверхні водосховища, і незалежно від стану покриття або відсутності розмітки він повинен був дотримуватися ПДР України та забезпечувати безпечний рух. Сам по собі факт перебування на льодовій поверхні водосховища не звільняє водія від обов`язку дотримуватися вимог ПДР України та діяти з урахуванням дорожньої обстановки.
Таким чином, встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом, допустив порушення вимог безпеки його експлуатації, водій не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну і відволікся від керування цим засобом у дорозі, що призвело до пошкодження транспортних засобів. З огляду на викладене, у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Суд вважає доведеним, що порушення ОСОБА_1 вимог п. 2.3 (б) ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29.06.2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Оцінивши досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що дії водія правильно кваліфіковані за ст. 124 КУпАП, вину останнього вважаю доведеною.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. 
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. 
Враховуючи характер вчиненого правопорушення, дані про особу, яка притягується до адміністративної відповідальності, наслідки вчиненого ним правопорушення та ступінь його вини, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин вчинення правопорушення, вважаю, що адміністративним стягненням, необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 , у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобіганню вчиненню ним нових правопорушень повинна бути міра відповідальності у виді штрафу в межах санкції статті, за якою він притягується до відповідальності. 
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення судовий збір сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
З урахуванням наведеного та керуючись статтями 33, 40-1, 124, 283, 284 КУпАП, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні ним адміністративного правопорушення, 
передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок на користь держави.
Постанова суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області на протязі десяти днів.

Суддя     О.П. Дьоміна