ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 604/56/25	Головуючий у 1-й інстанції Сидорак Г.Б. 	
Провадження № 22-ц/817/251/26 	Доповідач - Храпак Н.М.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року  м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючого - Храпак Н.М. 
суддів -  Костів О. З., Хома М. В., 
за участі секретаря — Панькевич Т.І.
та сторін: позивача ОСОБА_1 , її представника - адвоката Коцюби Н.Я., відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу № 604/56/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року, ухваленого суддею Сидорак Г.Б., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

у січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди за пошкодження належними йому тваринами посівів, огорожі, купівлю кормів для годування корови, обстеження корови у ветеринара, у сумі 11031,76 гривень та моральної шкоди у сумі 10000 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що впродовж тривалого часу належна ОСОБА_2 велика рогата худоба - бики, постійно випасаються без нагляду та без жодного припону на пасовищі, а також на інших земельних ділянках, серед яких є і земельна ділянка позивача. Бики знищують посіви та господарські рослини, чим відповідно завдано ОСОБА_1 матеріальної шкоди у вигляді пошкодженої огорожі та знищених посівів на суму 4350,00 грн. Також ОСОБА_1 змушена нести додаткові витрати із закупівлі кормів для своєї корови, так як не може її випасати на пасовищі, у зв`язку із тим, що належні відповідачу бики, які випасаються без нагляду, спричиняють страх у позивача ходити по вулиці та випасати свою корову на пасовищі, оскільки вона переживає за своє життя та життя своїх рідних. В результаті неконтрольованого випасу відповідачем своєї худоби, позивач не може випасати та взагалі виганяти на вулицю свою корову, оскільки є ризик отримання тілесних ушкоджень. У 2024 році позивачем з метою належного догляду за своєю коровою, яка була тільною, та яку позивач із-за неправомірних дій відповідача не могла належно випасати весною, літом та восени, було придбано кормів на 6460 грн. Відповідач свідомо нехтує порядком належного поводження з ВРХ (биками), оскільки вже неодноразово за такі дії притягався до адміністративної відповідальності; він не вчиняє жодних дій, спрямованих на безпеку оточуючих. Внаслідок триваючих неправомірних дій відповідача - неналежного утримання ВРХ (биків), безнаглядне випасання на непристосованій території, ОСОБА_1 терпить постійні побоювання щодо себе та випасу своєї худоби на громадському пасовищі, в результаті чого їй завдаються стрес, нервові напруження, зміни у звичайному життєвому ритмі, моральні страждання та психологічні переживання, що призводять до погіршення здоров`я позивача (очний біль та супутні захворювання очей). За таких обставин, наявний причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діяннями відповідача та спричиненням моральної шкоди позивачу, яку вона оцінює у 10000 грн. 
Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди — задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн моральної шкоди.
В решті позовних вимог — відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 484,48 грн судового збору.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначив, що територія, де він випасає свою ВРХ, понад 30 років використовується в якості громадського пасовища. Хоча через саботаж Підволочиської селищної ради громадське пасовище до цього часу не впорядковане.
Відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом.
Оскільки громадське пасовище на даний момент не оформлене у земельну ділянку, то жодної зміни цільового призначення земельної ділянки не відбулося, тому вона і надалі за цільовим призначенням є громадським пасовищем.
Також заявник зазначив, що жодних заяв чи зауважень на його адресу з боку Підволочиської селищної ради щодо випасання ним ВРХ у не відведеному для цього місці не надходило.
Оскільки на неоднократні звернення в Підволочиську селищну раду щодо організації громадського пасовища (місця для вигулу домашніх тварин, як об`єкту благоустрою) не було жодної реакції, йому довелось самостійно (відповідно до п. 17) здійснювати огородження частини території громадського пасовища у місцях, де відсутні природні бар`єри. На пропозицію взяти на облік елементи огородження, які він спорудив, для протидії їхнього знищення чи пошкодження Підволочиська селищної ради теж не відреагувала.
Внаслідок постійного пошкодження елементів благоустрою і бездіяльності як поліції, так і Підволочиської селищної ради, викошування території пасовища ПП ОСОБА_3 і відсутність внаслідок цього достатньої кормової бази, обрізання і викрадення шнурків, на яких утримуються його бички, належна йому ВРХ іноді виходила за межі пасовища (не з його вини) і потрапляла на територію городніх ділянок, прилеглих до пасовища. Тому у разі виникнення конфліктів з цього приводу вина лежить на особах, які руйнують огородження і на Підволочиській селищної ради через бездіяльність.
В даному конкретному випадку огорожу (ворота ч/з місток) 29.08.2024 р. зламала сама позивач ОСОБА_1 зі своїм чоловіком, про що свідчить запис боді-камери поліції, наданий в якості доказу. Відновив поламані ворота чоловік позивачки лише 13 вересня 2024 р. Тому з 29.08.2024 р по 13.09.2024 р худоба вільно виходила за межі пасовища. А уже 14 вересня 2024 р позивачка подала в суд позов на відшкодування шкоди.
Також позивачка не довела наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними, обов`язок доведення яких покладається саме на неї.
Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності (шкоди, протиправного діяння особи, яка її завдала, причинного зв`язку між ними) є підставою для відмови у задоволенні позову.
Все це свідчить про зловживання процесуальними правами, штучне створення доказів, відсутність підстав для позову та відшкодування позивачці ОСОБА_1 моральної і матеріальної шкоди.
Представник ОСОБА_1 - адвокат Коцюба Н.Я. подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , у якому зазначила, що відповідач не дотримується жодних правил щодо вигулу ВРХ, чим наражає на небезпеку і оточуючих людей і їхню худобу.
Крім того, у суді першої інстанції, свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що ВРХ, яка належить ОСОБА_2 часто випасається не на прив`язі та ходить по городах людей в пошуках їжі, ОСОБА_2 худобу рідко супроводжує та, зазвичай, залишає саму. Свідок ОСОБА_5 повідомила, що навесні 2024 року допомагала ОСОБА_1 відганяти биків від її корови, які не були на припоні та перейшли через рів, вони обидві дуже злякалися, бо бики великі та виглядали агресивними.
Відповідно, судом першої інстанції, виходячи з фактичних обставин справи та наданих позивачем доказів було встановлено порушення нормальних життєвих зв`язків позивача ОСОБА_1 , адже, очевидним є те, що систематичні набіги безнаглядних биків до неї, на її город та господарство спричинили значний стрес, побоювання, зміну психоемоційного стану, зміни у звичайному життєвому ритмі, моральні страждання та психологічні переживання позивача.
У судовому засіданні ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав із мотивів, викладених у ній.
Представник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Коцюба Н.Я. апеляційної скарги ОСОБА_2 не визнали, вважаючи рішення суду законним та обґрунтованим. 
Розглянувши справу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін у справі, проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи те, що заявник оскаржує рішення суду в частині часткового задоволення позову щодо відшкодування моральної шкоди, тому колегія суддів переглядається рішення лише в частині відшкодування моральної шкоди.
Як вказано в частині третій статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 цієї частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості.
Судом встановлено, що позивачем надано численні копії протоколів прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію до ВП № 5 (сел. Підволочиськ) від позивача про те, що бики, які належать ОСОБА_2 , заходять на її город, лякають її та спричиняють шкоду.
Також судом досліджувалися електронні докази: фотографії та відеозаписи, які свідчать про існування небезпеки для людей, в тому числі і позивача, зі сторони великої рогатої худоби, які належать ОСОБА_2 .
Допитані під час розгляду справи в суді першої інстанції свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомили, що бики часто випасаються не на припоні, ОСОБА_2 залишає тварин без нагляду, у зв`язку з чим бики нападають на тварин, нищать городину на прилеглих господарствах, однак жоден з них не підтвердив завдання матеріальних збитків ОСОБА_1 чи її майну. Свідки повідомили, що про завдану шкоду знають зі слів самої позивача чи інших людей. ОСОБА_5 повідомила, що ОСОБА_1 показувала гематоми на тілі корови та розказувала, що це спричинили бики, особисто свідок не бачила нічого. 
Пред`являючи позов в частині відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 , зазначила, що внаслідок триваючих неправомірних дій відповідача - неналежного утримання ВРХ (биків), безнаглядне випасання на непристосованій території, вона терпить постійні побоювання щодо себе та випасу своєї худоби на громадському пасовищі, в результаті чого їй завдаються стрес, нервові напруження, зміни у звичайному життєвому ритмі, моральні страждання та психологічні переживання, що призводять до погіршення здоров`я позивача (очний біль та супутні захворювання очей). Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 10000 грн. 
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції сприйняв за переконливі доводи позивача щодо порушення нормальних життєвих зв`язків, адже, очевидним є те, що систематичні набіги безнаглядних биків до неї на город та господарство спричинили їй значний стрес, побоювання, зміну психоемоційного стану, зміни у звичайному життєвому ритмі, моральні страждання та психологічні переживання позивача. 
Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції врахував глибину, тяжкість моральних страждань позивачки, а також виходив із матеріального стану відповідача та із засад розумності і справедливості стягнув із відповідача на користь позивача 4000 грн моральної шкоди.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, з огляду на таке.
Утримання сільськогосподарських тварин - ВРХ в особистих селянських господарствах регулюється законами України «Про особисте селянське господарство», «Про захист тварин від жорстокого поводження» та іншими підзаконними нормативно-правовими актами.
Відповідно до ст. 6 Закону України «Про особисте селянське господарство» до майна, яке використовується для ведення особистого селянського господарства, належать сільськогосподарські та свійські тварини, зокрема коні, ВРХ, птиця та інше майно, набуте у власність членами господарства в установленому законодавством порядку. Особи, які ведуть особисті селянські господарства, зобов`язані дотримуватися діючих нормативів щодо якості продукції, санітарних, екологічних та інших вимог відповідно до законодавства.
Законом України «Про захист тварин від жорстокого поводження» встановлено, що умови утримання тварин повинні відповідати їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям, а також повинні задовольняти їх природні потреби в їжі, воді, сні, рухах, контактах із собі подібними, у природній активності тощо. Місце утримання тварин має бути обладнане таким чином, щоб забезпечити необхідні простір, температурно вологісний режим, природне освітлення, вентиляцію та можливість контакту тварин із природним для них середовищем.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження», особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною. При супроводженні домашніх тварин, не допускається залишати їх без нагляду.
За вимогами Правил охорони праці в сільськогосподарському виробництві, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 21.09.2018 №1090/32542 під час випасання ВРХ не дозволяється залишати тварин без нагляду (п.3.1, 3.7); територію на якій розміщені приміщення для утримання биків і вигульні майданчики потрібно загородити металевою огорожею заввишки 1.5 м.; на вигульних майданчиках дозволяється вигулювати на прив`язі лише одного бугая ( розд. VI п. 5, 6).
За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.
Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно з пунктами 3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Тобто, суд повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості і справедливості.
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 неодноразово зверталась до відділку поліції із заявами на неналежний догляд за ВРХ ОСОБА_2 , який випасає ВРХ (биків) без догляду, без припону, у непристосованому місці на неогородженому громадському пасовищі, що спричиняє пошкодження майна позивачки, так і у зв`язку із загрозою життю внаслідок нападу тварин відповідача. 
Зокрема, 27 липня 2024 року ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що бики ОСОБА_2 зайшли на її город і пошкодили огорожу (т. 1 а.с. 22).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 8008/112/01-2024 від 15.08.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 15.08.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП (т. 1 а.с. 21).
12 серпня 2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що бики ОСОБА_2 стоптали її город, знищили городину та повиривали на городі ями, поламали огорожу (т. 1 а.с. 19).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 8000/112/01-2024 від 16.08.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.08.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП (т. 1 а.с. 18).
14.08.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що близько 16 год нею було виявлено ВРХ, який самовільно перебував без нагляду та в якого на голові в області рогу були наявні рани. По вигляді бика та за наявними ранами можна зробити висновок про ознаки жорстокого поводження із твариною громадянином ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 31)
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 8775/112/01-2024 від 13.09.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 12.09.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 89 КУпАП (т. 1 а.с. 30).
04.09.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що на її городі бик ОСОБА_2 потоптав її городину (т. 1 а.с. 34).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 8823/112/01-2024 від 17.09.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.08.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП (т. 1 а.с. 33)
08.09.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що бики Камінського без догляду бродили по АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 25).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 8825/112/01-2024 від 16.09.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 16.08.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП (т. 1 а.с. 24)
11.09.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що бики ОСОБА_2 напали на її корову та теля (т. 1 а.с. 28).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 9015/112/01-2024 від 24.09.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 24.09.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП (т. 1 а.с. 27)
12.09.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що ВРХ ОСОБА_2 пошкодила майна на її земельній ділянці, чим завдала їй матеріальної шкоди (т. 1 а.с. 41).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 9092/112/01-2024 від 27.09.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 26.09.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП (т. 1 а.с. 40).
13.09.2024 ОСОБА_1 звернулася із заявою до відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, у якій зазначила, що ВРХ ОСОБА_2 на її городі пошкодили посаджені кукурудзу та буряки (т. 1 а.с. 39).
Відповідно до відповіді відділення поліції № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції Головного управління Національної поліції в Тернопільській області № 9103/112/01-2024 від 26.09.2024 встановлено, що у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення та відсутністю підстав для внесення відповідної інформації до Єдиного реєстру досудових розслідувань, 26.09.2024 року складено мотивований висновок про відсутність ознак кримінальних правопорушень та відносно ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 152 КУпАП (т. 1 а.с. 38).
При вирішенні спору судом обґрунтовано установлено, що відповідач порушує вимоги щодо утримання ВРХ (биків), залишаючи тварин при випасанні на громадському пасовищі без нагляду, у непристосованому для вигулу тварин місці.
Не заслуговує на увагу посилання заявника на те, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами факт завдання їй моральної шкоди внаслідок випасання худоби ОСОБА_2 , оскільки стосовно наявності моральної шкоди та причинного зв`язку між нею і допущеним порушенням, щодо неналежного утримання Камінським ВРХ, колегія суддів бере до уваги встановлені судом обставини справи, в тому числі матеріали перевірок звернень ОСОБА_1 за період з 27 липня 2024 року по 13 вересня 2024 року, поясненнями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які підтвердили факт того, що бики часто випасаються не на припоні. ОСОБА_2 часто залишає тварин без нагляду, у зв`язку з чим бики нищать городину на прилеглих городах.
Окрім того, доводи заявника, що належні йому тварини випасаються з дотриманням норм законодавства, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дані твердження суперечать викладеним норма Законі України “Про особисте селянське господарство”, Про захист тварин від жорстокого поводження”, Правилами охорони праці в сільськогосподарському виробництві, відповідно до яких при випасання ВРХ (биків) не дозволяється залишати тварин без нагляду та припону, а також, що територія їх вигулу повинна бути загороджена металевою загорожею 1,5 м, що не дотримано в місці вигулу тварин ОСОБА_2 . 
Отже, доводи апеляційної скарги встановлених судом першої інстанції обставин не спростовують, не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід залишити без задоволення, а рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року — залишити без змін, оскільки висновки місцевого суду відповідають обставинам справи, узгоджуються з нормами матеріального та процесуального права, які судом застосовані правильно, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.
Враховуючи те, що за наслідками апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції залишається без змін, перерозподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України не здійснюється. 
Оскільки ухвалою суду апеляційної інстанції від 04 лютого 2026 року було зупинено дію оскаржуваного рішення суду першої інстанції до закінчення його перегляду в апеляційному порядку, а колегія суддів дійшла висновку про те, що відсутні підстави для скасування судового рішення, яке переглядалось, тому дію рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року слід поновити.

Керуючись ст. ст. 35, 259, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року залишити без змін.

Поновити дію рішення Підволочиського районного суду Тернопільської області від 20 листопада 2025 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. 

Повний текст судового рішення виготовлений 06 березня 2026 року.

Головуюча        Н.М. Храпак

Судді:          О.З. Костів

М.В. Хома