Справа № 131/1014/25 
Провадження № 1-кп/131/68/2025

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.02.2026 року м. Іллінці 

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 травня 2025 року за №12025020250000069 за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Щаслива Липовецького району Вінницької області та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта вища, непрацюючого, одруженого, маючого на утриманні 1 малолітню дитину та 1 неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст.128 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
захисник обвинуваченого ОСОБА_5 ,
потерпілий ОСОБА_6 ,
представник потерпілого ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ: 

ОСОБА_3 , 16.03.2025 року близько 20 години знаходячись в місцевому парку по вулиці Захисників України в с. Бабин, Іллінецької ТГ Вінницького району Вінницької області розпочав розмову з ОСОБА_6 , в ході якої між ними виникла суперечка стосовно ремонту катамарану.
Під час даної суперечки, ОСОБА_3 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти потерпілого, взяв зі столу у свою праву руку скляну пляшку прямокутної форми, об?ємом 0,7 літрів та умисно наніс ОСОБА_6 один удар, зверху в низ, по лівій частині голови.
Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесне ушкодження у вигляді забійної рани в лівій тім?яній ділянці голови, яке згідно висновку експерта № 45 від 16.05.2025, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров?я, згідно «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.3.3.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Крім того, 16.03.2025 близько 20 години, перебуваючи в місцевому парку по вулиці Захисників України в с. Бабин, Іллінецької ТГ Вінницького району Вінницької області ОСОБА_3 продовжуючи суперечку, яка виникла через ремонт катамарану з ОСОБА_6 , діючи з злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді шкоди для здоров?я ОСОБА_6 , хоча повинен був і міг їх передбачити, підійшов до останнього, руками взяв за верхній одяг, утримуючись за нього, різко потягнув потерпілого, в результаті чого вони впали на землю, а ОСОБА_6 при цьому вдарився лівою ногою об ґрунтове покриття.
Внаслідок вказаних дій ОСОБА_3 , ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження з необережності у вигляді розриву передньої хрестоподібної зв`язки, розрив заднього рогу медіального меніску, закритих переломів заднього краю латерального виростка великогомілкової кістки та латерального виростка лівої стегнової кістки, які згідно висновку експерта № 45 від 16.05.2025 відносяться до категорії середніх тілесних ушкоджень за відсутності небезпеки для життя та спричинило тривалий (понад 21-н день) розлад здоров?я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.2.2.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні просить суд призначити обвинуваченому  ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 200 годин громадських робіт та за ст. 128 КК України покарання у виді обмеження волі на строк один рік та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік. Вирішити питання щодо речових доказів.
Обвинувачений  ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України визнав повністю та попросив у потерпілого вибачення, а також заявив про готовність відшкодувати шкоду за ст.125 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення за ст.128 КК України вину не визнав. Просить суд його суворо не карати.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив суд при призначенні обвинуваченому покарання за ст.125 КК України врахувати визнання ним вини та внесення 5000 грн на потреби ЗСУ, та те, що кримінальне правопорушення не представляє великої суспільної небезпеки, його сімейний стан та перебування на його утриманні двох неповнолітніх дітей. Таким чином просив суд при призначенні покарання обвинуваченому в разі визнання його винним застосувати положення ст.75 КК України. У обвинуваченні за ч.1 ст. 128 ККУ просив його підзахисного визнати невинуватим та виправдати.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні просив суд призначити обвинуваченому найсуворіше покарання, оскільки обвинувачений жодного разу не просив пробачення та не відшкодував кошти на лікування.
Захисник потерпілого ОСОБА_7 в судовому засіданні просив суд врахувати визнання обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України і невизнання вини за ст.128 КК України, а також те, що обвинувачений не відшкодував потерпілому витрати на лікування. Просить суд призначити обвинуваченому покарання за ч.2 ст.125 КК України покарання у виді 1 року обмеження волі та за ст.128 КК України у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст.70 КК України призначити остаточне у виді 2 років обмеження волі.
В ході судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні судом досліджено докази відповідно до встановленого порядку їх дослідження, зокрема допитано свідків, а також досліджено письмові докази надані стороною обвинувачення на встановлення обставин вчинення ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ст.128 КК України.
Свідок ОСОБА_8 надала суду покази, про те, що про події, які сталися на ставку, в ході яких ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження дізналась від жителів села та працівників поліції. Бачила потерпілого у лікарні, він проходив обстеження, бачила розпухле коліно та його на милицях. Саму бійку не бачила та не була присутня під час події.
Свідок ОСОБА_9 суду дав покази про те, що він перебував разом з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 біля ставка в с. Бабин та сиділи за столом, спілкувались, вживали алкоголь. У ОСОБА_3 з ОСОБА_6 стався конфлікт з приводу катамарана і ОСОБА_3 наніс удар пляшкою по голові ОСОБА_6 .. Після того ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_6 , і останній взяв іншого за одяг і вони впали. Після чого всі втрутились і почали їх розбороняти та промили ОСОБА_6 голову від крові. 
Свідок ОСОБА_14 надав суду покази, що в середині березня 2025 року був на рибалці на ставку в с. Бабин з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_15 . Залишились на відпочинок, вживали алкоголь. ОСОБА_15 зателефонував ОСОБА_6 , який приїхав вже «випивший». Під час застілля у ОСОБА_6 з ОСОБА_3 виник словесний спір про ремонт катамарана, в результаті чого ОСОБА_3 наніс удар пляшкою від горілки «Грін дей» по голові ОСОБА_6 , потім ОСОБА_3 підбіг до ОСОБА_6 і ОСОБА_6 схопив ОСОБА_3 та повалив його і вони впали на землю. У потерпілого була розбита голова, вони її промили горілкою, після чого всі розійшлись.
Свідок ОСОБА_15 надав суду покази, що в середині березня 2025 року в с. Бабин у парку біля ставка він був на рибалці та вони з ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 відпочивали та вживали алкоголь, потім приїхав ОСОБА_6 . Вони почали говорили про катамаран і ОСОБА_3 наніс удар пляшкою горілки по голові потерпілого. Потім ОСОБА_3 підбіг до потерпілого, взяв його за одяг, підчепив ногою та вони впали. ОСОБА_14 та ОСОБА_9 їх розборонили. Він допоміг потерпілому, оскільки той скаржився на болі в нозі, на голові була кров, промили йому голову горілкою. Далі допоміг йому дійти до машини. ОСОБА_6 мали підвезти додому, потім у лікарню. На другий чи третій день бачив потерпілого, голова у нього була зашита та він шкутильгав. 
Свідок ОСОБА_16 надав суду покази, що він працює завідуючим хірургічно-травматологічного відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 лікарем ортопед-травматологом. Події відбувалися навесні 2025 року. В їх відділення вранці поступив пацієнт з забійною раною голови та болем у колінному суглобі. Він оглянув його, направив на рентген колінного суглоба, по даним рентгенограми та опису кістково-травматичних змін виявлено не було, було рекомендовано лікування та зменшення навантаження, МРТ колінного суглобу в разі больових відчуттів. 
Свідок ОСОБА_17 надав суду покази, що він працює лікарем рентгенологом і робив опис в історію хвороби ОСОБА_6 та не побачив будь-якої патології чи переломів. МРТ в Іллінцях не роблять, тому було рекомендовано пройти даний вид обстеження. 
Крім того, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 вказали, що такі травми які отримав ОСОБА_6 , зокрема у вигляді розриву передньої хрестоподібної зв`язки, розриву заднього рогу медіального меніску на рентгені не завжди можна побачити, а потрібно робити МРТ.
Показання свідків та обвинуваченого є послідовними, логічними, відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ними обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позицій.
Суд не враховує до уваги показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , про те що ОСОБА_6 схопив ОСОБА_3 , а не навпаки, та падіння відбулося внаслідок цього, зважаючи на те, що такі їх покази суперечать показам інших свідків, відеозаписам слідчих експериментів та фактичним обставинам правопорушення, а вказані свідки є близькими друзями обвинуваченого, що вони підтвердили в судовому засіданні тому можуть свідчити на його користь.
Крім того, суд не враховує заперечення захисника обвинуваченого про те що показання надані свідком ОСОБА_15 під час проведення за його участі слідчого експерименту та допиту його в судовому засіданні різняться, так як під час дослідження в судовому засіданні відеозапису з проведеним слідчим експериментом встановлено, що свідок ОСОБА_15 надав ідентичні показання в ході допиту в судому засіданні. 
Судом в ході розгляду кримінального провадження досліджено відеозаписи слідчих експериментів, наданих стороною обвинувачення, які отримані в передбаченому КПК України порядку та відкриті учасникам провадження. Дані докази є належними і допустимими, а клопотання сторони захисту про визнання вказаних відеозаписів неналежними доказами суд вважає необґрунтованим і недоведеним.
Доказами, на які посилається сторона обвинувачення, та які були безпосередньо досліджені та перевірені під час судового розгляду, і згідно із ст.ст. 85, 86, 94 КПК України, належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності, являються:
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.05.2025 року за № 12025020250000069 за ч.1 ст.122 КК України;
- протокол заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.05.2025 року ОСОБА_6 ;
- постанова про доручення проведення досудового розслідування від 05.05.2025 року;
- постанова призначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 05.05.2025 року;
- ухвала ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.05.2025 року про тимчасовий доступ та вилучення відомостей з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_4 » стаціонарного хворого ОСОБА_6 ;
- ухвала ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.05.2025 року про тимчасовий доступ та вилучення відомостей з ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » стаціонарного хворого ОСОБА_6 ;
- виписки з медичного центру « ІНФОРМАЦІЯ_5 »: від 05.04.2025 року пацієнта ОСОБА_6 щодо повторного прийому ортопеда травматолога, оплата на суму 400 грн; від 25.04.2025 року щодо перев`язки та/або зняття швів – оплата на суму 300 грн; від 10.04.2025 року – оплата на суму 65410,00 грн; від 10.04.2025 року; від 11.04.2025; від 27.03.2025 року – оплата на суму 650 грн; від 11.04.2025 року – оплата на суму 2300 грн; від 03.04.2025 року пацієнта ОСОБА_6 – оплата на суму 2480 грн; від 02.05.2025 року - оплата на суму 300 грн; від 05.04.2025 - оплата на суму 2750 грн; від 08.05.2025 року – оплата на суму 540 грн;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 від 09.04.2025 року;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » щодо первинного прийому ортопеда-травматолога КМН від 27.03.2025 року;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » щодо МРТ колінного суглобу від 03.04.2025 року;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » щодо повторного прийому ортопеда-травматолога від 05.04.2025 року;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » щодо консультації лікаря ІНФОРМАЦІЯ_6 від 10.04.2025 року;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 05.04.2025 року;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » щодо оперативного втручання 10.04.2025 року;
- Акт №ОУ-0001022 здачі-прийняття робіт (надання послуг) ОСОБА_6 та ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » від 10.04.2025 року на суму 65410,00 грн;
- виписка МЦ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого ОСОБА_6 від 10.04.2025- 12.04.2025 року, повний діагноз: застаріле пошкодження ПХЗ та медіального меніска лівого колінного суглоба з ознаками нестабільності, 10.04.2025 року було проведено лікування: артроскопія лівого колінного суглоба, сухожильна аутопластика ПХЗ сухожилком чотириголового м`яза з гвинтовою фіксацією, шов медіального меніска;
- План хірургічного лікування ІНФОРМАЦІЯ_5 від 05.04.2025 року;
- СD-R диск із аудіозаписом розмови ОСОБА_6 з ОСОБА_3 ;
- протокол доступу до речей і документів від 12.05.2025 р. з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді;
- протокол доступу до речей і документів від 14.05.2025 р. з описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді;
- постанова про призначення судово-медичної експертизи від 15.05.2025 року;
- висновок експерта ІНФОРМАЦІЯ_7 №45 відповідно до якого викладені наступні підсумки: На підставі даних судово-медичної експертизи по медичній карті №1021 стаціонарного хворого КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 », медичної карти №1016 стаціонарного хворого ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_9 » та медичної карти амбулаторного хворого №АП379173 ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на ім`я ОСОБА_6 , 1979 року народження, експерт приходить до слідуючих підсумків:
1. Судячи із записів медичних карт, у ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді: забійної рани в лівій тім`яній ділянці голови, розриву передньої хрестоподібної зв`язки, розрив заднього рогу медіального меніску, закритих переломів заднього краю латерального виростка великогомілкової кістки та латерального виростка лівої стегнової кістки.
2. Дані ушкодження виникли від дії тупого, твердого предмета, можливо, 16.03.2025 року.
3. Ушкодження в вигляді забійної рани в лівій тім`яній ділянці голови виникло від дії тупого твердого предмета та відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, яке спричинило короткочасний розлад здоров?я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п. 2.3.3.
4. Ушкодження в вигляді розриву передньої хрестоподібної зв`язки, розрив заднього рогу медіального меніску, закритих переломів заднього краю латерального виростка великогомілкової кістки та латерального виростка лівої стегнової кістки виникли від дії тупого твердого предмета або при ударі об такий лівим колінним суглобом при падінні гр.-на ОСОБА_6 з висоти власного зросту, та відносяться до СЕРЕДНІХ тілесних ушкоджень, за відсутністю небезпеки для життя та які спричинили тривалий (понад 21-н день) розлад здоров`я, згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.2.2.
- протокол проведення слідчого експерименту від 23.05.2025 року за участю потерпілого ОСОБА_6 з DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_6 від 23.05.2025 року;
- протокол проведення слідчого експерименту від 15.05.2025 року за участю свідка ОСОБА_15 з DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_15 від 15.05.2025 року;
- протокол проведення слідчого експерименту від 15.05.2025 року за участю свідка ОСОБА_14 з DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_14 від 15.05.2025 року;
- протокол проведення слідчого експерименту від 20.05.2025 року за участю свідка ОСОБА_9 з DVD-R диском з відеозаписом слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_9 від 20.05.2025 року;
- постанова ІНФОРМАЦІЯ_10 про зміну попередньої правової кваліфікації від 26.05.2025 року з ч.1 ст. 122 КК України на ст.128 КК України.
- протокол про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 26.05.2025 року;
- постанова про призначення групи дізнавачів; постанова про призначення групи прокурорів;
- постанова про об`єднання матеріалів досудового розслідування від 26.05.2025 року;
- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.05.2025 року за № 12025020250000069 за ст.128 КК України, ч.2 ст.125 КК України;
Розглянувши матеріали справи та досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов слідуючого висновку.
Відповідно до висновку експерта ІНФОРМАЦІЯ_7 № 45 ушкодження у вигляді забійної рани в лівій тім`яній ділянці голови виникло від дії тупого твердого предмета та відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, яке спричинило короткочасний розлад здоров?я, та  ушкодження у вигляді розриву передньої хрестоподібної зв`язки, розрив заднього рогу медіального меніску, закритих переломів заднього краю латерального виростка великогомілкової кістки та латерального виростка лівої стегнової кістки виникли від дії тупого твердого предмета або при ударі об такий лівим колінним суглобом при падінні гр.-на ОСОБА_6 з висоти власного зросту та відносяться до СЕРЕДНІХ тілесних ушкоджень, за відсутністю небезпеки для життя та які спричинили тривалий (понад 21-н день) розлад здоров`я.
При цьому суд відхиляє доводи захисника обвинуваченого про недопустимість висновку експерта як доказу наявності у потерпілого середньої тяжкості тілесних ушкоджень, з огляду на те що у висновку експерт зазначив, що у потерпілого наявні «середні тілесні ушкодження», а складом статті, якою передбачено кримінальну відповідальність визначається наявність «середньої тяжкості тілесних ушкоджень». Слід зазначити, що при вирішення питання про тяжкість тілесних ушкоджень у своєму висновку № 45 від 16.05.2025 експерт відніс тілесні ушкодження у вигляді розриву заднього рогу медіального меніску, закритих переломів заднього краю латерального виростка великогомілкової кістки та латерального виростка лівої стегнової кістки до п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», яким визначено, що дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що не викликає в суду сумнівів.
Показання свідків, допитаних в судовому засіданні є послідовними та повністю узгоджуються між собою щодо різних обставин провадження, тому суд приходить до висновку, що покази, які вони давали в судовому засіданні правдиві, оскільки знаходяться у взаємозв`язку з іншими об`єктивними письмовими доказами по справі, які судом досліджено та якими підтверджується винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень за встановлених судом обставин в межах обвинувачення, визнаного доведеним.
А тому суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ст. 128 КК України, як - необережне середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд, відповідно до вимог статей 50, 65-67 Кримінального кодексу України щодо загальних засад призначення покарання, враховуєступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які за ч. 2 ст. 125 КК України є кримінальним проступком та за ст. 128 КК України є нетяжким злочином; фактичні обставини кримінальних проваджень, особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має двох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Судом встановлено, що обвинувачений має двоє неповнолітніх дітей, проте суд не може враховувати що вони знаходяться у нього на утриманні так як відсутні докази про його працевлаштування чи отримання ним доходу. 
Окрім того, обвинувачений в судовому засіданні долучив квитанцію про перерахування 10.02.2026 року на рахунок військової частини НОМЕР_1 5000 гривень, що суд визнає обставиною, що пом`якшує його покарання.
Така позиція суду узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 19.07.2023 року в справі № 442/2407/22, провадження № 51-2963км23, в якій касаційна інстанція погодилася з судом першої інстації про визнання обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, перерахування на потреби ЗСУ коштів.
Крім того, невизнання обвинуваченим своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні та невизнання обставин кримінального правопорушення за ст.128 КК України, суд розцінює як обрану обвинуваченим стратегію свого захисту з метою уникнення ним кримінальної відповідальності та відшкодування коштів на лікування потерпілого.
При призначенні покарання суд враховує відношення обвинуваченого до своїх дій, а саме часткове визнання ним вини та вибачення перед потерпілим, відсутність дій з його боку спрямованих на відшкодування шкоди.
Крім того, суд враховує, що обвинувачений одразу після нанесення удару пляшкою по голові потерпілому ОСОБА_6 продовжив свої неправомірні дії відносно останнього, повалив на тверду поверхню з метою продовжити нанесення тілесних ушкоджень, але протиправні дії були припинені свідками події.
Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_3 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України суд визнає перерахування коштів на потреби ЗСУ. 
В ході судового розгляду даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 125 КК України хоч і визнав вину у скоєному однак її не можна ототожнювати з щирістю каяття у вчиненому. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №199/6365/19.
Обставини, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 ККУ не встановлено, а показання свідків про перебування обвинуваченого в стані сп`яніння не можуть бути враховані судом як обтяжуюча обставина, оскільки медичний огляд обвинуваченого на предмет вживання алкогольних напоїв та перебування у стані сп`яніння у встановленому Порядку не проводився.
Суд зазначає, що згідно положень статей 50, 65 Кримінального кодексу України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих вину обставин, відомостей, що характеризують особу обвинуваченого; тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, суд вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання обвинуваченому ОСОБА_3 буде справедливим та достатнім і сприятиме його виправленню та попередженню вчинення як ним нових кримінальних правопорушень, так і іншими особами.
Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку.
Суд не обирає відносно обвинуваченого запобіжний захід, оскільки таких клопотань до суду не надходило.
Матеріальна шкода у кримінальному провадженні відсутня. Цивільний позов не заявлявся. 
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід не обирати.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, ст. ст. 349, 368-371, 373-374, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у виді 200 годин громадських робіт.
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 128 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року обмеження волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців. 
На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання.
Початок іспитового строку обчислювати з дня проголошення вироку.
Запобіжний захід не обирати.
Речові докази по кримінальному провадженню №12025020250000069, а саме: DVD диск з записом телефонної розмови обвинуваченого та потерпілого – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Іллінецький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Не пізніше наступного дня після ухвалення, копію вироку направити учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя