ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2026 року 
м. Київ
справа № 583/2550/25
адміністративне провадження № К/990/39840/25 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
Судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Єресько Л. О., Жука А. В.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання протиправною про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, провадження в якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Малофєєв Артем Іванович, на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2025 (суддя - Сидоренко Р. В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 (колегія суддів у складі: Чалого І. С., Катунова В. В., Ральченка І. М.),
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст обставин справи і судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся 06.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Охтирського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач), де третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Полтавський відділ державної виконавчої служби Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Полтавський ВДВС, третя особа), у якому просив визнати протиправною скасувати постанову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 27.11.2024 № 2831/2024 про накладення адміністративного стягнення.
Крім того, у позовній заяві позивач просив поновити строк звернення до суду з позовом. 
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 10.06.2025 відкрито провадження у справі № 583/2550/25 та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження.
Питання щодо строків звернення до суду з позовом не вирішувалося.
12.06.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначено про безпідставність заявлених позивачем вимог та про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строків звернення до суду з цим позовом. 
Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2025, залишеною без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025, позовну заяву залишено без розгляду.
Залишаючи позов без розгляду, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду для оскарження постанови, відповідно до частини другої статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Суд установив, що 27.11.2024 справа про адміністративне правопорушення розглядалася у присутності позивача, про що свідчить його підпис на постанові, у зв`язку з чим, він 27.11.2024 був обізнаний про оскаржувану постанову, а відтак, суд дійшов висновку, що позивач жодним чином не обґрунтував та не надав доказів на підтвердження того, що він не мав можливості у встановлений законом строк звернутися до суду з цим позовом, не навів жодних об`єктивних обставин, які були перешкодою для дотримання цих строків, а відтак, суд не вбачав підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки він пропущений без поважних причин.
Щодо доводів позивача про те, що він про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 29.05.2025 з повідомлень банківської установи про арешт коштів на його рахунках в межах виконавчого провадження, суд зазначив, що вони спростовуються постановою про адміністративне правопорушення, яка засвідчена його особистим підписом. Крім того, суд зазначив, що та обставина, що цього ж дня (27.11.2024) позивача було призвано на військову оскарження службу, сама по собі не може свідчити про поважність пропуску звернення до суду з приводу постанови більш ніж на 7 місяців.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги
Не погодившись із ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2025 та постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025, позивач подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить їх скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Скаржник уважає, що суди попередніх інстанцій припустилися неправильного застосування норм процесуального права та надмірного формалізму, що призвело до позбавлення діючого військовослужбовця, який отримав бойове поранення, доступу до правосуддя.
Так, на думку скаржника, суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відсутність поважних причин для поновлення строку, проігнорувавши безперервний ланцюг об`єктивних перешкод, а саме: позивач був мобілізований у день винесення постанови 27.11.2024, підписання постанови відбувалося в умовах надзвичайного психологічного тиску та поспіху під час проходження мобілізаційних процедур, що унеможливлювало усвідомлення правових наслідків; з 27.11.2024 скаржник виконував обов`язки військової служби, 26.04.2025 отримав бойове поранення та перебував на стаціонарному лікуванні з 12.06.2025 по 23.06.2025, що підтверджується документально; скаржник звернувся до суду 06.06.2025 через 8 днів після того, як фактично дізнався про постанову через арешт рахунків 29.05.2025, що свідчить про його добросовісність.
Скаржник уважає, що суди попередніх інстанцій, зазначаючи про формальний факт наявності підпису на постанові, повністю проігнорували контекст та подальші події, що, на його думку, є проявом надмірного формалізму.
Позиція інших учасників справи
Відповідач та третя особа правом на подання відзиву на касаційну скаргу не скористалися, відсутність якого, згідно з приписами частини четвертої статті 338 КАС України, не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.
Рух справи в суді касаційної інстанції
30.09.2025 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Малофєєв А. І., на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.09.2025 визначено склад колегії суддів, а саме: головуючу суддю (суддю-доповідача) Мельник-Томенко Ж. М., суддів Єресько Л. О., Жука А. В. для розгляду судової справи № 583/2550/25.
Ухвалою Верховного Суду від 20.10.2025 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Малофєєв А. І., на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025.
Ухвалою Верховного Суду від 16.04.2026 закінчено підготовку даної справи до касаційного розгляду та призначено її касаційний розгляд в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
Релевантні джерела права й акти їхнього застосування
Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.
Статтею 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.
За змістом статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою.
Згідно з частиною першою статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Відповідно до частини другої статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Частиною третьою статті 122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частинами першою та другою статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина третя статті 123 КАС України).
Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду (частина четверта статті 123 КАС України).
Відповідно до частини шостої статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Частиною першою статті 169 КАС України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Пунктом 8 частиною першою статті 240 КАС України встановлено, що суд ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Частиною другою статті 286 КАС України (у редакції, чинній станом на 27.11.2024) передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
Верховний Суд, перевіривши і обговоривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, уважає за необхідне зазначити таке.
Касаційне провадження у справі відкрите з підстави оскарження судового рішення, зазначеного в частині другій статті 328 КАС України (ухвала про залишення позову без розгляду), та посилання скаржника на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
Предметом оскарження у цій справі є постанова суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
У межах касаційного перегляду спір зосереджений виключно на питанні дотримання позивачем установленого законом строку звернення до суду.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 КАС України.
Відповідно до частини другої цієї статті позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Аналогічний підхід закріплений і в частині першій статті 289 КУпАП, яка передбачає десятиденний строк на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з дня її винесення. У разі пропуску цього строку з поважних причин він може бути поновлений за заявою особи, щодо якої ухвалено постанову.
З аналізу наведених норм права вбачається, що законодавець установив спеціальний, скорочений строк звернення до суду для оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, який обчислюється з дня ухвалення відповідного рішення (постанови).
Поновлення такого строку можливе лише за наявності поважних причин.
Поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій, що підтверджені належними доказами.
Зі змісту наведених правових норм убачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи належить він поновленню.
Водночас норми КАС України не містять вичерпного переліку підстав, що вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Для поновлення строку звернення суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали вчасному зверненню з адміністративним позовом, у зв`язку з чим позивач має довести суду їхню наявність та непереборність з доданням відповідних доказів, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків, а також принцип res judicata.
Отже, оскільки предметом оскарження у цій справі є постанова про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КУпАП за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, до спірних правовідносин підлягає застосуванню спеціальний десятиденний строк звернення до суду, який обчислюється з дня ухвалення відповідної постанови.
Відповідно до матеріалів справи, суд першої інстанції, постановляючи ухвалу від 10.06.2025, відкрив провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , зазначивши про відсутність підстав для відмови у відкритті провадження у справі та те, що позовна заява відповідає вимогам статей 160, 161 КАС України.
Водночас позивач, відповідно до вимог частини четвертої статті 121 та частини шостої статті 161 КАС України, у позовній заяві заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду.
12.06.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому, зокрема, зазначено про наявність підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у зв`язку з пропуском строків звернення до суду з цим позовом.
Ухвалою від 26.06.2025 Охтирський міськрайонний суд Сумської області залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, зазначаючи про порушення ним строку звернення до суду.
Указану ухвалу постановлено судом першої інстанції з посиланням на приписи частин третьої та четвертої статті 123 КАС України, відповідно до яких, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду. Якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
При прийнятті ухвали від 26.06.2025 суд першої інстанції виходив з того, що позивач звернувся до адміністративного суду з пропуском строку, визначеного частиною другою статті 286 КАС України, а наведені позивачем доводи не є причинами, які перешкоджали звернутися до адміністративного суду в межах строку, визначеного законом. Отже, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач жодним чином не обґрунтував та не надав доказів на підтвердження того, що він не мав можливості у встановлений законом строк звернутися до суду з цим позовом, не навів жодних об`єктивних обставин, які були перешкодою для дотримання цих строків, а відтак, суд не вбачав підстав для поновлення строку звернення до суду, оскільки він пропущений без поважних причин.
Переглядаючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо правильності висновків суду першої інстанції про пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутності поважних причин для його поновлення.
Частинами першою-четвертою статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Частина четверта статті 121 КАС України указує, що одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.
Про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (частина шоста статті 121 КАС України).
З матеріалів справи установлено, що позивач правомірно скористався правом надання до суду пояснення щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду шляхом подання такої заяви, оскільки у тексті позовної заяви позивач заявив клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду з цим позовом із зазначенням причин поважності такого пропуску.
У силу положень статей 169, 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви перевіряє на дотримання вимог законодавства подані до суду документи та наявність чи відсутність підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі на стадії вирішення питання про відкриття провадження.
Частиною першою статті 123 КАС України передбачено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Проте, як встановлено Верховним Судом, суд першої інстанції при відкритті провадження не вирішив питання про поновлення або продовження процесуального строку, відмову у поновленні або продовженні процесуального строку та не визнавав підстави такого пропуску поважними чи ні.
Верховний суд додатково зазначає, що суд касаційної інстанції не оцінює причини пропущення строку звернення до суду, проте дійшов висновку, що суд першої інстанції не повною мірою вирішив питання щодо поважності їх пропуску.
Посилання суду першої інстанції на положення частин третьої та четвертої статті 123 КАС України є помилковим, оскільки факт пропуску позивачем процесуального строку був відомий ще до відкриття провадження у справі та позивачем при поданні позову не заперечувався, що підтверджується його клопотанням про поновлення пропущеного строку звернення до суду, яке було заявлено у тексті позовної заяви, що не було ураховано судами попередніх інстанцій.
Крім того, системний аналіз положень статті 123 КАС України дає підстави для висновку, що передумовою настання відповідних наслідків для позивача у спірних правовідносинах є надання можливості останньому скористатися правом подати заяву, в якій вказати інші причини поважності пропущеного строку, ніж ті, які були зазначені в первинній заяві про поновлення строку та визнані судом неповажними.
Верховний Суд у постанові від 23.09.2020 у справі № 640/5645/19 щодо застосування положень частин третьої та четвертої статті 123 КАС України дійшов висновку, що правила процесуального закону щодо надання можливості позивачу подати заяву про поновлення пропущеного строку або вказати інші причини поважності пропущеного строку, слід застосовувати як на стадії відкриття провадження у справі, так і на стадії розгляду справи після відкриття провадження у справі.
Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, застосовуючи частини третю та четверту статті 123 КАС України неправомірно залишив позовну заяву без розгляду, оскільки в силу частини першої зазначеної статті суд не залишив позовну заяву без руху із зазначенням недоліків, які необхідно усунути, чим не надав позивачеві можливості повторно повідомити про причини поважності пропуску строку на звернення до суду.
Матеріали справи не містять процесуальних рішень щодо надання можливості позивачам скористатися правом подати заяву, в якій вказати причини (інші причини) поважності пропуску строку звернення до суду.
На неможливість залишення позовної заяви без розгляду з підстав пропуску строку звернення до суду без надання позивачеві можливості заявити клопотання про поновлення такого строку Верховний Суд указував у постановах від 10.06.2020 у справі № 620/1715/19, від 03.12.2020 у справі № 817/660/18, від 11.02.2021 у справі № 140/2046/19, від 18.03.2021 у справі № 640/23204/19, від 20.04.2021 у справі № 640/17351/19, від 14.07.2022 у справі № 380/10649/21, від 31.03.2026 у справі № 127/10070/25 і Суд не знаходить підстав застосовувати інший підхід до тлумачення вимог статті 123 КАС України.
Ураховуючи наведене, колегія суддів констатує, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про наявність підстав для залишення позову без розгляду, що призвело до постановлення незаконного судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі. При цьому, суд апеляційної інстанції на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права уваги не звернув та їх не виправив.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Відповідно до частини першої статті 353 КАС України підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Отже, оскільки оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій перешкоджають подальшому провадженню у справі та позбавляє права особи на судовий захист, а також не відповідають вимогам законності та обґрунтованості, то вони підлягають скасуванню.
За таких підстав, касаційна скарга підлягає задоволенню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Висновки щодо розподілу судових витрат
З огляду на результат касаційного розгляду судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 КАС України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Малофєєв Артем Іванович, задовольнити.
Ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 26.06.2025 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 11.09.2025 у справі № 583/2550/25 скасувати.
Справу № 583/2550/25 направити для продовження розгляду до суду першої інстанції - Охтирського міськрайонного суду Сумської області.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко Л.О. Єресько   А.В. Жук