П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 521/11013/20	
Перша інстанція: суддя Лебедєва Г.В.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Єщенка О.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025р. по справі за адміністративним позовом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Тетяни Іванівни, за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради, про скасування рішення державного реєстратора та приведення самочинно реконструйованого об`єкта до первинного стану,

В С Т А Н О В И Л А:
У липні 2020р. УДАБК ОМР звернулося до Малиновського районного суду м.Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 , Державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І., за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Юридичного департаменту Одеської міської ради, в якій просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. від 20 грудня 2019р., індексний номер 50346043;
- зобов`язати ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до договору купівлі-продажу №1084 від 12 липня 2019р. за власний рахунок.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на підставі наказу УДАБК ОМР за №01-13/1ДАБК від 2.01.2020р. та службової записки за №01-18/139-и/в від 12.03.2020р. проведено перевірку достовірності даних зазначених у повідомлені про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) №ОД061200430841 від 12.02.2020р. «Капітальний ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком літ. "А", навіс літ. "Б" без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані; АДРЕСА_1 ».
За результатами перевірки складено акт за №000370 від 13.03 2020р., яким встановлено, що замовником будівництва наведено недостовірні дані в повідомленні про початок виконання будівельних робіт №ОД061200430841 від 12.02.2020р. щодо проведеної експертизи проектної документації, чим порушено п.11 Порядку №466.
На підставі встановлених порушень, наказом УДАБК ОМР за №01-13/120ДАБК від 24.03.2020р. скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення №ОД061200430841 від 12.02.2020р. про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI) «Капітальний ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком літ. «А», навіс літ. «Б» без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 », замовник - ОСОБА_1 .
Також позивач зазначив, що рішенням державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. від 20.12.2019р. №50346043 внесені зміни до Реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: магазин-бар «Скорпіон» з літнім майданчиком загальною площею 79,5кв.м. змінено на нежитлову будівлю з літнім майданчиком загальною площею 120,5кв.м. без відповідного документу, що підтверджує прийняття зазначеного об`єкту до експлуатації. 
Посилаючись на вказані обставини, управління звернулось до суду із позовом про приведення самочинно реконструйованого об`єкта у відповідність до договору купівлі-продажу №1084 від 12.07.2019р. за власний рахунок та скасування спірного рішення державного реєстратора.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025р. у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
В апеляційній скарзі УДАБК ОМР, посилаючись на порушення норм права, просить рішення суду скасувати та прийняти по справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, апеляційну скаргу можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення скарги та часткове скасування рішення суду, із прийняттям в цій частині нового рішення про закриття провадження, з наступних підстав.
Відповідно до ст.319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні дві з обов`язкових та визначальних обставин, які дають позивачу право на звернення до суду із позовом про знесення самочинного будівництва, а саме винесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності та встановлення факту невиконання відповідачем вимог зобов`язального припису, яким вимагалось усунути виявлені порушення.
Оскільки відсутній адресований відповідачу акт індивідуальної дії - припис зобов`язального характеру, невиконання якого надавало би позивачу підстави для звернення до суду, а відтак відсутні підстави для прийняття судом рішення про зобов`язання ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до договору купівлі-продажу №1084 від 12.07.2019р. за власний рахунок.
При цьому, суд зазначив, що з огляду на те, що вимога про зобов`язання відповідача привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до договору купівлі-продажу №1084 від 12.07.2019р. за власний рахунок не підлягає задоволенню, вимога про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. від 20.12.2019р., індексний номер 50346043, яка є похідною від основної вимоги, теж задоволенню не підлягає.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись судова колегія, оскільки вказаного висновку суд дійшов без належного з`ясування обставин по справі, у зв`язку з чим допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. 
За правилами ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Судова колегія вважає, що вказані порушення норм права призвели до неправильного вирішення справи по суті, а тому апеляційний суд на підставі ст.315 КАС України, рішення суду скасовує частково та приймає в цій частині нове рішення про закриття провадження, з наступних підстав.
Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного розгляду справи, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.07.2019р., зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за №1085 та договору купівлі-продажу від 12.07.2019р., зареєстрованого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т.А. за №1084, ОСОБА_1 набула право власності на об`єкт нерухомого майна магазин-бар «Скорпіон» з літнім майданчиком, загальною площею 79,5кв.м , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до технічного паспорту від 18.10.2012р. загальна площа об`єкта, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 становить 79,5кв.м.
Згідно із Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта за адресою: АДРЕСА_1 , державним реєстратором Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. 20.12.2019р. внесено зміни до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом збільшення загальної площі об`єкту з 79,5кв.м на 120,5кв.м, що оформлено відповідним рішенням державного реєстратора за №50346043 від 20.12.2019р..
Підставою для внесення змін 20.12.2019р. до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 шляхом зміни загальної площі з 79,5кв.м на 120,5кв.м та прийняття рішення державного реєстратора за №50346043 від 19.12.2019р. стали наступні документи: технічний паспорт серія та номер: б/н, виданий 27.11.2019р., видавник ФОП ОСОБА_2 ; довідка №21/23/26, видана 27.11.2019р. ФОП ОСОБА_2 ..
В довідці за №21/23/26 від 27.11.2019р., виданій ФОП ОСОБА_2 , вказано, що проведені роботи щодо зміни площі будівлі з 79,5кв.м на 120,5кв.м є переплануванням, виконання якого не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції, та на підставі п.1 Переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, затвердженого Постановою КМУ від 7.06.2017р. №406, об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.
12.02.2020р. УДАБК ОМР зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CC1) №ОД061200430841 «Капітальний ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком літ. "А", навіс літ. "Б" без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, за адресою: АДРЕСА_1 », замовник - ОСОБА_1 .
12.03.2020р. головними спеціалістами інспекційного відділу №2 УДАБК ОМР, на підставі наказу за №01-13/1 ДАБК від 2.01.2020р. та направлення за №000370 від 12.03.2020р. проведено перевірку дотримання суб`єктом містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: капітальний ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком літ. "А", навіс літ. "Б" без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані, за адресою: АДРЕСА_1 .
За результатом проведення заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності складено Акт перевірки від 13.03 2020р. №000370, яким встановлено, що ОСОБА_1 наведено недостовірні дані в повідомленні про початок виконання будівельних робіт ОД 061200430841 від 12.02.2020р., щодо проведеної експертизи проектної документації, чим порушено п.11 Порядку здійснення підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ №466 від 13.04.2011р.».
На підставі встановлених порушень, УДАБК ОМР прийнято Наказ за №01-13/120ДАБК від 24.03.2020р., яким скасовано право на початок виконання будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення №ОД061200430841 від 12.02.2020р. про початок виконання будівельних робіт щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (CCI) «Капітальний ремонт нежитлової будівлі з літнім майданчиком літ. «А», навіс літ. «Б» без зміни геометричних розмірів фундаментів у плані за адресою: АДРЕСА_1 », замовник - ОСОБА_1 .
Оскільки реконструкція нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена без відповідних дозвільних документів, УДАБК ОМР звернулось до суду з позовом про приведення самочинно реконструйовано об`єкту у первісний стан та скасування спірного рішення державного реєстратора.
Перевіряючи правомірність та законність вимог УДАБК ОМР у спірних правовідносинах, судова колегія виходить з наступного.
Положеннями ч.2 ст.19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі закону в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом, який визначає правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011р. №3038-VI (далі - Закон №3038-VI).
Положеннями ст.41 Закону №3038-VI визначено, що державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Також зазначеною нормою вказано, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, зокрема, у разі виявлення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, містобудівних умов та обмежень, затвердженого проекту або будівельного паспорта забудови земельної ділянки видавати обов`язкові для виконання приписи щодо: а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил; б) зупинення підготовчих та будівельних робіт.
Аналогічні повноваження органів державного архітектурно-будівельного контролю зазначені і у пункті 11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого Постановою КМУ від 23.05.2011р. №553 (далі - Порядок №553).
Відповідно до абзацу 3 пункту 14 Порядку №553 суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги інспекції щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Положеннями ст.38 Закону №3038-VI визначено, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
За рішенням суду самочинно збудований об`єкт підлягає знесенню з компенсацією витрат, пов`язаних із знесенням об`єкта, за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) таке самочинне будівництво.
Аналіз наведених вище положень ч.1 ст.38 Закону №3038-VI у взаємозв`язку з нормами ч.1 ст.41 цього ж Закону дає підстави для висновку про те, що в разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі частини першої статті 38 цього Закону у зв`язку з його невиконанням.
Своєю чергою, позов про знесення самочинно збудованого об`єкта містобудування може бути пред`явлено органом державного архітектурно-будівельного контролю до суду в разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимог, встановлених у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією, висловленою Верховним Судом, зокрема, у постановах від 2.11.2022р. у справі №420/4209/19, від 23.02.2023р. у справі №420/6488/18 та від 20.06.2023р. у справі №420/1058/19.
Водночас, відповідно до ч.ч.1,4,7 ст.376 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.
Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.
Отже, правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва.
За змістом ч.7 ст.376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі: (1) істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, (2) істотного порушення будівельних норм і правил.
У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови, суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.
У випадках, коли до суду з позовом про знесення самочинного будівництва звертається орган державного архітектурно-будівельного контролю, належить керуватися ч.1 ст.38 Закону №3038-VI, за якою у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису.
У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, (1) якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або (2) без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи (3) належно затвердженого проекту, ст.376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови.
Отже, пред`явленню органом державного архітектурно-будівельного контролю позову передують такі дії:
1) виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;
2) визначення такого об`єкту як такого, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою;
3) внесення припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
4) встановлення факту невиконання припису протягом встановленого строку.
У постанові від 8.03.2023р. в справі №420/8499/20 Верховний Суд зазначив, що тягар доказування наявності вказаних фактів та умов покладається на суб`єкті владних повноважень, що звертається до суду, а їх перевірка покладена на суд. Зверненню суб`єкта владних повноважень з адміністративним позовом про зобов`язання знести самочинне будівництва передує саме наявність вищезазначених обставин.
У постанові від 21.10.2020р. у справі №420/228/19 Верховний Суд висловив правові позиції про те, що залежно від ознак самочинного будівництва особи, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть вимагати від особи, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво, знесення самочинно збудованого об`єкта або проведення перебудови власними силами або за її рахунок; приведення земельної ділянки в попередній стан або відшкодування витрат. При цьому знесення самочинного будівництва можливе добровільно особою, яка його здійснила (здійснює), а також, за наявності для цього підстав, примусово, однак лише за рішенням суду, зокрема, ухваленим за позовом відповідного органу місцевого самоврядування та у разі неможливості здійснити перебудову такого будівництва.
У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 29.01.2020р. у справі №822/2149/18 суд на підставі аналізу положень ст.376 ЦК України, ст.38 Закону №3038-VI зробив висновок, що у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Можливість перебудови та усунення наслідків самочинного будівництва перевіряється на стадії виконання припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів. Невиконання припису без поважних причин може свідчити про неможливість перебудови або небажання особи, яка здійснила самочинне будівництво, усувати його наслідки.
У справі, що розглядається, судом першої інстанції встановлено, що орган державного архітектурно-будівельного контролю при виявлені факту самочинного будівництва не визначав об`єкт таким, що його перебудова з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб є неможливою, а також не виносив припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил та не надавав відповідачці строк для добровільного його виконання.
За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки відсутній адресований відповідачу акт індивідуальної дії - припис зобов`язального характеру, невиконання якого надавало би позивачу підстави для звернення до суду, а відтак відсутні підстави для прийняття судом рішення про зобов`язання ОСОБА_1 привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до договору купівлі-продажу №1084 від 12.07.2019р. за власний рахунок.
Що стосується позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про внесення змін до запису про право власності, то колегія суддів зазначає таке.
Так, звернення із зазначеним позовом обумовлено протиправністю, на думку Управлінням ДАБК, реєстрації за ОСОБА_1 змін до запису про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом збільшення загальної площі об`єкту з 79,5кв.м на 120,5кв.м.
Суд першої інстанції вважав, що відповідні вимоги позивача є похідними від вимог про зобов`язання привести самочинно реконструйований об`єкт у відповідність до договору купівлі-продажу №1084 від 12 липня 2019 року за власний рахунок.
Надаючи правову оцінку в контексті спірних правовідносин, колегія суддів зазначає таке.
За змістом п.7 ч.1 ст.4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Згідно із ч.4 ст.5 КАС України суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України.
Положеннями п.5 ч.1 ст.19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.
Ще однією із категорій справ, в яких позивачем виступає суб`єкт владних повноважень, є справи у публічно-правових спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень (п.3 ч.1 ст.19 КАС України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019р. у справі №915/478/18 сформульовано правову позицію, відповідно до якої поведінка органів, через які діє держава у цивільних або адміністративних відносинах, розглядається як поведінка держави у цивільних або адміністративних відносинах. Отже, як у цивільних, так і в адміністративних відносинах органи, через які діє держава, не мають власних прав і обов`язків, але наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних відносинах. Держава в особі відповідних органів може брати участь в судових процесах, в тому числі в якості позивача, за правилами цивільного, господарського або адміністративного судочинства, виходячи, в першу чергу, із суті правовідносин та з урахуванням, зокрема, суб`єктного складу сторін та інших чинників, які можуть впливати на визначення юрисдикції судів.
Отже, за загальним правилом один орган державної влади не може звертатися з позовом до іншого органу, бо це означатиме позов держави до неї самої.
Винятком є компетенційний спір, під яким слід розуміти спір між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління (публічної адміністрації), у тому числі - делегованих повноважень. Особливість судового розгляду компетенційних спорів зумовлена необхідністю вирішення питання про те, чи належним чином реалізована компетенція відповідача та чи не порушена при реалізації повноважень відповідача компетенція позивача.
Підставою для звернення Управління ДАБК із позовом про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора слугували виявлені під час проведення заходів архітектурно-будівельного контролю порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.
Відповідно до ст.41 Закону №3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Звернення до адміністративного суду на виконання владних управлінських функцій передбачає, що така форма реагування має витікати безпосередньо з повноважень цього органу (у певній сфері правовідносин), а саме ж «право» на звернення до суду (з відповідним адміністративним позовом), зміст якого, коли це стосується суб`єкта владних повноважень, прирівнюється до його «повноважень», має бути чітко передбачено законом.
Водночас в силу вимог ст.38 цього Закону орган державного архітектурно-будівельного контролю наділений повноваженнями щодо звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.
Ураховуючи наведене, подання адміністративного позову у цій справі про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора не є формою реалізації компетенції органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Також цей спір не є «компетенційним» (у значенні п.3 ч.1 ст.19 КАС), оскільки у цьому випадку не йдеться про спір щодо розмежування компетенції між Управлінням ДАБК та Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що зазначений спір не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
Більш того, у постанові від 1.07.2020р. у справі №9901/48/20 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а також спорів, які взагалі не підлягають судовому розгляду, у зв`язку із чим суд першої інстанції правильно не роз`яснив позивачу, до суду якої юрисдикції він має звертатися з таким позовом.
Відповідно, за відсутності у позивача повноважень на звернення до суду з позовом про скасування реєстрації права власності на об`єкт нерухомості, такий спір взагалі не підлягає судовому розгляду.
Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 9.02.2022р. у справі №420/6156/18.
Відповідно до приписів п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
З огляду на викладене, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового скасування рішення суду та закриття провадження у цій справі, в іншій частині рішення суду залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.238,246,315,319 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради задовольнити частково.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 жовтня 2025р. в частині позовних вимог щодо визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора Великодолинської селищної ради Овідіопольського району Одеської області Мельник Т.І. від 20.12.2019р., індексний номер 50346043 – скасувати із закриттям провадження в цій частині.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

О.В. Єщенко