Справа № 548/1/26
Провадження № 2-а/548/10/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.04.2026 Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Старокожка В.П.,
за участю секретаря судового засідання - Скрипніченко М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол у відсутність учасників справи, без фіксування судового засідання технічними засобами, за наявними у справі матеріалами, у порядку спрощеного позовного провадження, справу за позовною заявою ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Павелко Руслан Сергійович, до поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Мельника Максима Володимировича, Департаменту патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у м. Києві, третя особа - Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі,
ВСТАНОВИВ:
ОПИСОВА ЧАСТИНА
І. КОРОТКИЙ ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ
02 січня 2026 року до суду надійшла вказана позовна заява адвоката Павелка Р.С., подана в інтересах довірителя ОСОБА_1 , за змістом якої постановою серії ЕНА № 6326449 від 12.12.2025, яка винесена поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Мельником Максимом Володимировичем, позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
Адвокат зазначає, що з постановою позивач ОСОБА_1 не згодний, вважає її незаконною, винесеною з порушенням вимог чинного законодавства, адже 12 грудня 2025 року він керував транспортним засобом, маючи посвідчення водія, не зважаючи на що, працівник поліції, не переконавшись у цьому, виніс оскаржувану постанову.
Позивач зазначає, що посвідчення водія він на місці не пред`явив, оскільки працівники поліції хотіли його в нього вилучити. 
Адвокат позивача ОСОБА_1 вважає, що викладені у фабулі оскаржуваної постанови обставини вчиненого адміністративного правопорушення та суть адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину, не відповідають диспозиції ч. 2 ст. 126 КУпАП, а підпадають під ознаки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
За цих обставин просить оскаржувану постанову скасувати і закрити провадження у справі.
ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
02 січня 2026 до суду надійшла вказана позовна заява.
02 січня 2026 року ухвалою суду відкрито провадження у справі.
14 січня 2026 року надійшов відзив на позов від Департаменту патрульної поліції.
ІІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

У позовній заяві позивач та його представник клопотали розглянути справу в їх відсутність, позовні вимоги підтримали. 
14 січня 2026 представник Департаменту патрульної поліції Курбак О.І. подав відзив на позов, у якому прохав у задоволенні позову відмовити з тих підстав, що ОСОБА_1 був зупинений на блокпості в комендантську годину, у нього були ознаки алкогольного сп`яніння, він відмовився пред`явити посвідчення водія відповідної категорії, таким чином не довів що він має таке посвідчення, а отже дії працівників поліції є правомірними.
Просить відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
ІV. ЗАСТОСОВАНІ НОРМИ ПРАВА
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абз. 1 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативно-правових актів з питань безпеки дорожнього руху.
Законодавець у ч. 9 ст. 15 Закону України «Про дорожній рух» визначив, що право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. На території України відповідно до Конвенції про дорожній рух діють національні та міжнародні посвідчення водія. Порядок видачі, обміну та встановлення терміну дії таких посвідчень визначається Кабінетом Міністрів України.
За змістом п. 2 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 травня 1993 року №340, особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії (далі - посвідчення водія), крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Особа має лише одне посвідчення водія, що підтверджує її право на керування транспортними засобами діючих категорій, зазначених у ньому. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.
У Правилах дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, передбачено, що: учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими (п. 1.3); водій - особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі (абз. 25 п. 1.10); водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії (п.п. «а» п. 2.1); б) реєстраційний документ на транспортний засіб (для транспортних засобів Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, Національної поліції, Служби безпеки, Управління державної охорони - технічний талон) (п.п. «б» п. 2.1).
Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
У силу п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках, зокрема, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.
Аналіз наведених норм свідчить, що право органів Національної поліції перевіряти наявність зазначених у п. 2.1 Правил дорожнього руху документів кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такі документи.
Згідно з ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
V. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
09 грудня 2025 року ОСОБА_1 видане посвідчення водія серії НОМЕР_1 , яке дійсне до 09 грудня 2055 року.
12 грудня 2025 о 03 год 00 хв винесено постанову серія ЕНА №6326449 від 12.12.2025 поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Мельником Максимом Володимировичем, якою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400,00 грн.
За змістом постанови 12.12.2025 о 02 год 51 хв ОСОБА_1 в м. Київ по вул. Бориспільське Шоссе не пред`явив посвідчення водія відповідної категорії, чим порушив п.п. 2.1а ПДР - керування ТЗ особою, яка не має права керування таким ТЗ.
Згідно з оскаржуваною постановою транспортний засіб Фольцваген Кадді, державний номерний знак НОМЕР_2 , належить ОСОБА_2 
VІ. МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД
Із оскаржуваної постанови серія серія ЕНА №6326449 вбачається, що поліцейським визнано винуватим ОСОБА_1 у тому, що він керував транспортним засобом, не маючи на це право.
Поліцейським у фабулі постанови констатовано, що ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП, і накладено адміністративне стягнення відповідно до санкції саме ч. 2 ст. 126 КУпАП.
У позовній заяві ОСОБА_1 фактично не оспорює те, що він під час оформлення адміністративних матеріалів дійсно не надав на вимогу поліцейському посвідчення водія.
Тобто, дії поліцейського щодо перевірки наявності у позивача ОСОБА_1 , як учасника дорожнього руху, посвідчення водія на транспортний засіб відповідають вимогам чинного законодавства України, тому є правомірними.
Водночас, виклад поліцейським у оскаржуваній постанові встановлених ним обставин і порушенні ОСОБА_1 конкретних положень Правил дорожнього руху не відповідає диспозиції саме ч. 2 ст. 126 КУпАП, адже дії ОСОБА_1 мали б бути кваліфіковані за ч. 1 ст. 126 КУпАП, оскільки він має посвідчення водія, яке видане у 2025 році, й відповідно має право керувати транспортними засобами.
Отже, виклад фактичних обставин вчиненого правопорушення у оскаржуваній постанові є неконкретним і не чітким, цим порушено право ОСОБА_1 на захист.
Зважаючи на ці обставини, суд погоджується із твердженням ОСОБА_1 , що його було неправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення того правопорушення (ч. 2 ст. 126 КУпАП), яке він не вчиняв, тому оскаржувана постанова не може залишатись чинною і підлягає скасуванню у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ
Позивач довів обґрунтованість заявлених вимог, тому позов підлягає задоволенню.
VІІІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ. 
Відповідно до частини 5 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України ''Про судовий збі''», а тому, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 665,60 грн на користь держави.
Стороною позивача заявлено про понесення судових витрат, пов`язаних із отриманням професійної правничої допомоги, в сумі 7000,00 грн. Питання розподілу цих витрат не вирішувалося судом, оскільки позивач скористався правом на подання доказів їх понесення протягом 5 днів з моменту ухвалення рішення у справі відповідно до ст. 139 КАС України. 
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 19, 20, 22, 31-32, 42-47, 72-79, 90, 118-123, 132, 139, 159, 229, 241-246, 250-251, 255, 286, 292-293, 295 КАС України,
РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
УХВАЛИВ:
адміністративний позов задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія серія ЕНА №6326449 від 12.12.2025, яка винесена поліцейським взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Мельником Максимом Володимировичем , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 3400,00 грн, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції (вул. Федора Ернеста, 3, м. Київ, 03048, ЄДРПОУ 40108646) на користь держави судовий збір в сумі 665,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Другого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Представник позивача: Павелко Руслан Сергійович, адреса: м. Хорол, вул. Соборності, 8Б, оф. 1 Лубенського району Полтавської області, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 1486 від 25.09.2015.
Відповідач 1: Поліцейський взводу № 2 роти № 1 батальйону № 4 полку № 2 Управління патрульної поліції в м. Києві Мельник Максим Володимирович, адреса: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.
Відповідач 2: Департамент патрульної поліції в особі територіального підрозділу Управління патрульної поліції у м. Києві, адреса: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9, ЄДРПОУ 40108646.
Третя особа: Хорольський відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, адреса: м. Хорол, вул. Соборності, 4 Лубенського району Полтавської області, ЄДРПОУ 34865290.

Головуючий