196/57/21
1-кп/179/16/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року  с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області
у складі головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 12019040600000238 від 13.05.2019 по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Яцкевичі Березнивського району Рівненської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 125  ч. 2, ст. 296 ч. 4 КК України,
В С Т А Н О В И В:

12.05.2019 близько 23.30 години, точного часу досудовим слідством не встановлено, ОСОБА_4 , разом із невстановленими слідством особами в кількості трьох чоловік, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження № 12020040600000344, перебував в с. Бабайківка Царичанського району Дніпропетровської області, а саме: біля кіоску «Мобіл заправка» в центрі вказаного населеного пункту.
В цей час до кіоску «Мобілзаправка», на автомобілі ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , разом з останнім приїхали ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 .
ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_6 , розпочав словесний конфлікт, при цьому обізвав його «лісничком». В ході конфлікту ОСОБА_4 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, кулаком правої руки завдав одного удару по обличчю ОСОБА_6 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, викривлення носової перетинки, забою, гематоми обличчя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Крім того, в подальшому, на ґрунті вище вказаного виниклого конфлікту ОСОБА_4 13.05.2019 близько першої години ночі, точного часу досудовим слідством не встановлено, разом з трьома невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження № 12020040600000344, на автомобілі марки «Газель», білого кольору, прибув до приймального відділення КЗ «Царичанська ЦРЛ» ДОР, яке є громадським місцем, де в той час вже перебували ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , які прибули туди із с. Бабайківка на автомобілі ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 , для надання ОСОБА_6 медичної допомоги.
ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «Газель», білого кольору, переслідуючи хуліганські мотиви умисно, безпричинно, проявляючи особливу зухвалість, яка полягала в буйстві вчинив зіткнення автомобілем марки «Газель» білого кольору із автомобілем ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_9 тим самим пошкодив його. 
ОСОБА_7 зробив зауваження ОСОБА_4 та іншим трьом невстановленим слідством особам, які вийшли із автомобіля марки «Газель», білого кольору з приводу їхніх хуліганських дій. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , який в той час знаходився біля сходів до приймального відділення, та не зважаючи на зауваження останнього, демонструючи грубу силу, явну неповагу до суспільства та особливу зухвалість перебуваючи в громадському місці кулаком правої руки завдав останньому одного удару по обличчю, а саме в область носа, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням кісткових уламків, рани скату носа з ліва, викривлення перегородки носа, гематоми параорбітальної ділянки, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Далі, продовжуючи протиправні хуліганські дії, незважаючи на прохання власника автомобіля ВАЗ - ОСОБА_8 , а також зауважень інших присутніх осіб, ОСОБА_4 разом із трьома не встановленими слідством особами, тримаючи в руках металевий лом, тобто предмет заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень та пошкодження автомобіля, який взяв із салону автомобіля марки «Газель» білого кольору, підійшов до автомобіля ВАЗ 2107 д.н.з. НОМЕР_1 , та грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства та загальних правил поведінки, в громадському місці, безпричинно, з надуманих підстав, керуючись єдиним злочинним умислом, спрямованим на самоствердження за рахунок приниження інших осіб застосовуючи грубу фізичну силу, разом із не встановленими слідством особами, які також в руках тримали металеві та дерев`яні предмети, групою осіб почали наносити удари по різним частинам автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 . 
Під час пошкодження вищевказаного автомобіля ВАЗ ОСОБА_4 та іншими не встановленими слідством особами – ОСОБА_9 разом із ОСОБА_11 та ОСОБА_6 стояли біля вхідних дверей до приймального відділення КЗ «Царичанська ЦРЛ» ДОР та неодноразово робив зауваження останнім з приводу пошкодження та припинення хуліганських дій. Однак, ОСОБА_4 відреагував на прохання ОСОБА_8 агресивно та демонструючи грубу силу, безпричинно, умисно кинув по ОСОБА_8 металевий лом, яким здійснював пошкодження автомобіля ВАЗ, внаслідок чого влучив останньому по лівій нозі, чим завдав йому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани на рівні лівого колінного суглоба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.
Після вказаних протиправних дій ОСОБА_4 разом з трьома невстановленими слідством особами, матеріали відносно яких виділені в окреме кримінальне провадження № 12020040600000344, сіли до автомобіля марки «Газель» білого кольору, на якому розпочали рух, при цьому навмисно, протиправно, з хуліганських мотивів ще раз здійснили зіткнення вказаним автомобілем із автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , та завдали автомобілю нових пошкоджень. Після цього ОСОБА_4 разом з невідомими особами продовжили рух на автомобілі марки «Газель» білого кольору та залишили місце злочину. 
Внаслідок хуліганських дій з боку ОСОБА_4 та невстановлених слідством осіб власнику транспортного засобу марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року, який належить ОСОБА_8 , було завдано матеріального збитку на суму 32 872,90 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят дві гривні дев`яносто копійок).
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в обсязі пред`явленого обвинувачення по ст. 125 ч. 2 КК України визнав, а за ст. 296 ч. 4 КК провину визнав частково та суду пояснив, що у 2019 році він з невідомими особами, яких зустрів біля кіоску, стояв та пив каву біля кіоску «Мобіл заправка» в центрі с. Бабайківка, поруч стояв його автомобіль Газель. В цей час під`їхали на автомобілі ВАЗ 2107 ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 . ОСОБА_6 підійшов до ларька та хотів купити пива, однак продавець йому відмовила, тоді ОСОБА_6 почав чіплятися до продавця. Він тоді сказав ОСОБА_6 , щоб він не чіплявся до продавця. ОСОБА_6 сказав йому закрити рота. Тоді він кулаком правої руки вдарив в голову ОСОБА_6 , від удару останній впав. Із автомобіля ВАЗ 2107 вийшли ОСОБА_10 та інші особи та усі потім поїхали. Через 15 хвилин автомобіль ВАЗ 2107 повернувся, ОСОБА_10 та інші почали бити автомобіль Газель дубинками. Хтось бризнув газовим балончиком ОСОБА_10 в обличчя та потерпілі з ОСОБА_10 сіли в автомобіль ВАЗ 2107 та поїхали. Тоді він сів за кермо Газелі, разом з ним сіли невідомі особи та вони поїхали за автомобілем ВАЗ 2107, який здогнали лише біля приймального відділення КЗ «Царичанська ЦРЛ» ДОР. Коли він вийшов з автомобіля, то побачив, що ОСОБА_7 йде йому на зустріч, тоді він вдарив в обличчя кулаком руки ОСОБА_7 . Потім він пішов у середину лікарні, тому що відбувалося на вулиці, він не знає. Він шукав у лікарні Ратушного, але не знайшов його. Коли він вийшов із лікарні, то дійсно автомобіль ВАЗ 2107 був вже пошкоджений. Не заперечує, що він здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, але металевим ломом ударів по автомобілю не здійснював. Металевий лом вилучили біля автомобіля, йому не відомо походження цього лому. Він не визнає, що здійснив хуліганство, він не порушував громадський порядок. Оскільки йому розбили автомобіль, то у відповідь і його мотивом було бажання розбити автомобіль ВАЗ 2107. Він визнає, що здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 2107, що вдарив біля лікарні ОСОБА_7 , однак ОСОБА_8 металевим ломом ударів не наносив. Позовні вимоги ОСОБА_8 не визнає.
Показання ОСОБА_4 в судовому засіданні, суд вважає надуманими та неспроможними, оскільки вони суперечать фактам, встановленим при судовому розгляді кримінального провадження, та розцінює їх як версію обвинуваченого на захист з метою уникнення відповідальності за скоєне.
Незважаючи на часткове визнання провини за ч. 4 ст. 296 КК України, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 296 КК України в обсязі, встановленому вироком, повністю доведена сукупністю зібраними у справі і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Потерпілий ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що 12.05.2019 приблизно біля 18.00-19.00 год. йому подзвонив ОСОБА_6 та попрохав поїхати з ним до лісу, щоб подивитися хто випилює ліс. Він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 поїхали до лісу. Потім з лісу поїхали до заправки у с. Бабайківка. Біля заправки був ОСОБА_4 з трьома невідомими особами. ОСОБА_6 вийшов з автомобіля та пішов до ларька купити сигарети. Потім ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали щось там з`ясовувати. ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою та вдарив ОСОБА_6 в обличчя. Після цього з автомобіля вийшов батько ОСОБА_6 – ОСОБА_10 та пішов до ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ОСОБА_4 бризнув з газового балончика ОСОБА_10 . Він разом з ОСОБА_7 підняли ОСОБА_10 , оскільки він був інвалідом та поїхали усі разом до лікарні. ОСОБА_4 сів за кермо автомобіля Газель та з невідомими особами поїхали за ними. Від с. Бабайківка до с-ща Царичанка десь 15 км. Вони приїхали до лікарні та зупинили автомобіль, тоді на швидкості ОСОБА_4 вдарив його машину. Потім ОСОБА_4 вийшов з невідомими особами із автомобіля. ОСОБА_4 разом з невідомими особами почали бити його автомобіль, побили стекла у авто. ОСОБА_4 ломом бив автомобіль, вирвав акумулятор. При цьому нецензурно виражався. За те, що ОСОБА_7 зробив зауваження, ОСОБА_4 вдарив рукою ОСОБА_7 в обличчя та розбив ніс. Коли він зробив зауваження, то ОСОБА_4 кинув металевий лом в нього та ломом розірвав ногу йому. Лікарі зашивали йому ногу. Коли він був у лікарні, то бачив, що ОСОБА_4 забіг у лікарню та ногою вдарив ОСОБА_11 в груди. Після того, як йому наклали шви на нозі, то він бачив, як ОСОБА_4 відірвав двері в машині. ОСОБА_4 вів себе неадекватно. Потім ОСОБА_4 з невідомими особами поїхали в невідомому напрямку з місця події. Позов свій підтримує, оскільки ОСОБА_4 розбив його машину та пошкодив йому ногу.
Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що 12.05.2019 подзвонив йому лісник ОСОБА_6 та попросив разом з ним поїхати до лісу. Він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 поїхали до лісу. Коли поверталися з лісу, то зупинилися купити сигарет у с. Бабайківка. Там стояв автомобіль ОСОБА_4 ОСОБА_6 вийшов за сигаретами та між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 почалася словесна перепалка, під час якої ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_6 . Після цього з автомобіля вийшов батько ОСОБА_6 – ОСОБА_10 та пішов до ОСОБА_4 , останній бризнув газовим балончиком в обличчя ОСОБА_10 . Після цього вони усі поїхали до лікарні. Коли під`їхали до лікарні у с-ще Царичанка, то він одразу вийшов із автомобіля. Відразу як він вийшов з автомобіля, автомобіль Газель в`їхав в автомобіль ВАЗ 2107. ОСОБА_4 вдарив його кулаком в ліву сторону у ніс та ніс зламався. Він пішов у лікарню та дивився з вікна на вулицю. Бачив, що ОСОБА_4 кинув лом на ОСОБА_8 та останній пішов у лікарню. Потім ОСОБА_4 теж забіг в лікарню, кричав там та вдарив ОСОБА_11 . Коли він був у лікарні, то бачив, що ОСОБА_4 наносив удари по автомобілю ВАЗ 2107, постійно нецензурно висловлювався. В той день він вперше побачив ОСОБА_4 , вони до цього часу не були знайомі. 
Потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що він працює у Царичанському лісництві лісником. ОСОБА_4 не знав особисто, але чув, що ОСОБА_4 рубає ліс. Він поїхав до лісу, щоб перевірити, що ніхто не рубає ліс та покликав з собою ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_8 . Коли був у лісі, то бачив там біле авто, яке виїжджало з лісу та в лісу були свіжі зрізи у кількості 5 штук. По дорозі до с-ща Царичанка, вони зупинилися в с. Бабайківка купити сигарети. Коли він пішов купляти сигарети, то ОСОБА_4 підійшов позаду нього та вдарив прямим ударом його в ніс. При цьому ОСОБА_4 виражався нецензурною лайкою та казав, що ти не будеш заважати мені пиляти дрова. ОСОБА_4 його вдарив та від удару він впав. Тоді він побачив, що його батька пішов до них. ОСОБА_4 бризнув з газового балончику в обличчя його батька, від чого його батько впав. Потім коли батька підняли, то усі сіли в автомобіль та поїхали до Царичанки у лікарню. Під`їхавши до лікарні, він вийшов з автомобіля, бачив що ОСОБА_7 теж вийшов з автомобіля. Потім побачив, що їде автомобіль Газель, за кермом був ОСОБА_4 , який врізався в автомобіль ВАЗ 2107. Потім ОСОБА_4 вийшов з автомобіля з ломом в руках та почав бити ломом по автомобілю ВАЗ 2107. Після чого ОСОБА_4 кинув лом в ОСОБА_8 , вдарив ОСОБА_7 . Після чого ОСОБА_4 зайшов до лікарні і в лікарні вдарив ОСОБА_11 . Також бачив, що ОСОБА_4 відірвав двері в автомобілі ВАЗ 2107.
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що в середині травня 2019 року він разом з ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 поїхали до лісу, як їхали з лісу, то зупинилися у центрі с. Бабайківка, щоб купити сигарети. ОСОБА_6 вийшов з автомобіля та пішов купувати сигарети. Він сидів в автомобілі та побачив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 почали сваритися. Бачив, що ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_6 . Куди наніс удар ОСОБА_4 ОСОБА_6 не бачив. Після цього ОСОБА_10 вийшов з автомобіля та пішов до сина. ОСОБА_10 в обличчя газовим балончиком бризнули. Тому оскільки були травмовані дві людини, то вони поїхали у лікарню до с-ща Царичанка. Автомобіль зупинили біля лікарні та він відразу пішов у середину лікарні. ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 залишилися біля лікарні. Потім під`їхав автомобіль Газель, в якому був ОСОБА_4 та ще невідомі особи. ОСОБА_7 зайшов у лікарню з побитим обличчям, ОСОБА_9 з травмованою ногою, коліно було розсичено. Автомобіль ВАЗ 2107 був пошкоджений, криша зігнута, багажник зламаний. Він не бачив, що відбувалося на вулиці та хто потерпілим наносив удари та пошкодив автомобіль. Бачив, що лікарі надали допомогу потерпілим. ОСОБА_4 заходив до лікарні, шукав ОСОБА_12 . 
Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні пояснила, що вона працювала у КЗ «Царичанська ЦРЛ» ДОР санітаркою. У 2019 році вона була на чергуванні, знаходилася в кімнаті відпочинку та почула шум, хтось кричав викликайте поліцію. В той день був черговий лікар та медбрат. Бачила, що був чоловік з розбитою ногою, також бачила чоловіка без ноги. Інших осіб не бачила, чула лише крики. Коли усі роз`їхалися, то побачила пошкоджений автомобіль біля лікарні, вибиті стекла, капот відкритий. Потім приїхала поліція.
Вина ОСОБА_4 у скоєнні інкримінованих йому діянь доведена також дослідженими у судовому засіданні іншими матеріалами кримінального провадження та рядом проведених по справі експертиз, а саме:
- протоколом огляду місця події від 13.05.2019 та додатковим протоколом огляду місця події з план-схемою та фото таблицею від 13.05.2019, згідно яких за адресою: Дніпропетровська область, смт. Царичанка, вул. Царичанська, 134-Г зафіксовано, що автомобіль марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , має пошкодження, а саме: вм`ятини з верху до низу, деформації кришки багажника, крил та капоту, пошкоджене заднє, бокове та переднє скло. На території Царичанської ЦРЛ виявлено металевий лом довжиною 129 см, шириною 3 см.
- протоколом огляду місця події від 12.06.2019, згідно якого в присутності понятих, за участю спеціаліста у присутності ОСОБА_10 , ОСОБА_8 у приміщенні гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 було оглянуто автомобіль ВАЗ 2107 та вилучені залишки лако-фарбового покриття в місцях пошкодження автомобіля.
- протоколом проведення слідчого експерименту від 15.07.2019 за участю потерпілого ОСОБА_8 , згідно якого потерпілий ОСОБА_9 у присутності понятих пояснив, що 12.05.2019 близько 23:00 год. він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 приїхали до с. Бабайківка, до лоточку, щоб придбати сигарети. ОСОБА_6 вийшов з авто та пішов купляти сигарети. До ОСОБА_6 підійшов ОСОБА_4 та між ними розпочалася розмова, після чого ОСОБА_4 наніс удар правою рукою в область обличчя ОСОБА_6 , після чого останній впав на землю. ОСОБА_10 взяв костилі та пішов до лоточку. ОСОБА_4 дістав із карману газовий балончик та приснув в обличчя ОСОБА_10 , після чого останній впав на землю. Він разом з ОСОБА_7 вийшли з автомобіля та направилися в сторону ОСОБА_10 , щоб допомогти піднятися із землі. У ОСОБА_6 була сильна кровотеча із носу. Усі сіли в автомобіль та поїхали до Царичанської лікарні. Коли приїхали до лікарні, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 вийшли із автомобіля та пішли до приміщення лікарні. Він стояв біля дверей автомобіля. ОСОБА_10 знаходився в автомобілі, а ОСОБА_6 біля автомобіля. Потім на швидкості з`явився автомобіль Газель білого кольору, за кермом якого був ОСОБА_4 , який здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ 2107. Після чого він швидко піднявся на гору і в цей час виходить ОСОБА_7 з приміщення лікарні та каже ОСОБА_4 що ти робиш. ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 , завдав останньому одного удару правою рукою по обличчю, від чого ОСОБА_7 впав. Далі, ОСОБА_4 разом із трьома особами, почали наносити удари по різним частинам автомобіля ВАЗ 2107. У ОСОБА_4 був лом. Під час пошкодження вищевказаного автомобіля, ОСОБА_4 кинув в ОСОБА_8 металевий лом, внаслідок чого влучив останньому по лівій нозі. Після чого він пішов до приміщення лікарні, де був ОСОБА_11 , до них забіг ОСОБА_4 і наніс один удар ОСОБА_11 в груди правою ногою. Після чого ОСОБА_4 разом з трьома особами, сіли до автомобіля марки «Газель» білого кольору, та залишили місце події.
- протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілого ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_6 від 15.07.2019, згідно яких потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у присутності понятих детально розповіли про обставини подій у період часу з 12.05.2019 по 13.05.2019, зазначивши яким чином ОСОБА_4 наносив удар в обличчя ОСОБА_6 у с. Бабайківка, та у подальшому як відбувалися події біля лікарні у с-щі Царичанка, зазначивши яким чином ОСОБА_4 наніс удар в обличчя ОСОБА_7 та за допомогою металевого лому наніс ушкодження потерпілому ОСОБА_8 , а також як ОСОБА_4 за допомогою металевого лому наносив пошкодження автомобіля ВАЗ 2107.
- висновком експерта № 147 від 18.06.2019, згідно якого у ОСОБА_8 виявлені ушкодження у вигляді забитої рани на рівні лівого колінного суглоба. Дані тілесні ушкодження могло бути спричинене при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею чи об такий і має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Для спричинення даних ушкоджень достатньо було нанести один удар. Дане тілесне ушкодження могло бути спричинене при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею, в тому числі і металевим ломом.
- висновком експерта № 148 від 14.06.2019, згідно якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа зі зміщенням кісткових уламків, рани скату носу зліва, викривлення носової перегородки, гематоми пара орбітальної ділянки. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею чи об такий і має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Для спричинення даних ушкоджень достатньо було нанести один удар. Судово – медичні дані не протиречать можливості спричинення ушкоджень при ударі кулаком в обличчя.
- висновком експерта № 180 від 20.08.2019, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді забою, гематома обличчя. Дані тілесні ушкодження могло бути спричинене при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (яким може бути і кулак людини) чи об такий і має ознаки легких тілесних ушкоджень. Дане ушкодження могло бути спричинене при нанесенні одного удару кулаком в область обличчя. Судово – медичні дані не протиречать можливості спричинення ушкоджень при ударі кулаком в обличчя.
- висновком експерта № 127 від 10.07.2020, згідно якого у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, викривлення носової перетинки, забою, гематоми обличчя. Дані тілесні ушкодження могли бути спричинені при дії тупим предметом з обмеженою контактуючою поверхнею (яким може бути і кулак людини) чи об такий і має ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Судово – медичні дані не протиречать можливості спричинення ушкоджень в термін 13.05.2019.
- висновком судової автотоварознавчої експертизи № 21/12.2/447 від 12.12.2019, згідно якої середньо – ринкова вартість колісного транспортного засобу марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, без урахування фактичного технічного стану, величини пробігу, умов у яких він експлуатувався (зберігався) станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме: 13.05.2019, становить 36 950 грн. 30 коп.
- висновком експерта № 19/104-10/2/292 від 09.11.2020, згідно якого визначено, що вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, внаслідок його пошкодження в період із 12.05.2019 по 13.05.2019 становить 32 872,90 грн. Вартість відновлювальних робіт транспортного засобу марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, є економічно недоцільним, так як перевищує ринкову вартість КТЗ до пошкодження.
Згідно з положеннями ст. 23 КПК суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно. Відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами крім випадків, передбачених цим Кодексом.
У судовому засіданні прокурор, вважаючи, що надані свідком ОСОБА_10 28.03.2023 та свідком ОСОБА_14 13.06.2023 у судовому засіданні при розгляді справи іншим складом суду показання є важливими для доведення винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, просив дослідити ці показання свідків, оскільки повторний допит даних свідків в суді є неможливий у зв`язку з їх смертю, що підтверджується актовими записами про смерть (том 5 а.с. 185-186).
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях, засаді безпосередності, як і будь-якій іншій загальній засаді, притаманна певна гнучкість при застосуванні в конкретних обставинах. Залежно від обставин ця засада реалізується в різних формах, оскільки суд має узгоджувати її з іншими засадами кримінального процесу та/або легітимними інтересами суспільства чи окремих осіб. Наприклад, принцип безпосередності зазнає певних легітимних обмежень у випадку допиту особи, до якої застосовані заходи безпеки або яка відсутня безпосередньо в залі судового засідання (стаття 232 КПК), і такі легітимні обмеження не можна вважати порушенням принципу безпосередності.
Суд акцентував, що положення «суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання» (перше речення частини 4 статті 95 КПК), не може тлумачитися як безумовна заборона використання показань, які особа давала перед іншим складом суду у тій же справі, однак такі показання мають використовуватися обережно, а неможливість піддати відсутню під час судового розгляду особу перехресному допиту має враховуватися судом при оцінці достовірності її показань та їх значення в сукупності з іншими доказами.
Для оцінки допустимості показань відсутнього свідка потрібно встановити наступні чинники: чи існували поважні причини для неявки свідка та, відповідно, для прийняття показань недопитаного відсутнього свідка як доказів ; чи були показання відсутнього свідка єдиною або вирішальною підставою для засудження обвинуваченого; чи існували достатні врівноважувальні фактори, у тому числі вагомі процесуальні гарантії, здатні компенсувати незручності, завдані стороні захисту в результаті допуску доказу та забезпечити, щоб судовий розгляд у цілому був справедливим.
Тому, за наявності об`єктивних причин неможливості повторного допиту свідків сторони обвинувачення ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , суд задовольнив клопотання прокурора та дослідив показання вказаних свідків, надані ними в судових засіданнях 28.03.2023 та 13.06.2023 іншому складу суду. 
Із досліджених в судовому засіданні свідчень свідка ОСОБА_10 , наданих ним під час допиту іншим складом суду у судовому засіданні 28.03.2023, останній зазначив, що його син ОСОБА_6 - лісник. Його син попросив ввечері поїхати подивитися ліс. Він, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 подивилися ліс, зупинилися в с. Бабайківка, син пішов за сигаретами. Він сидів у машині. Потім побачив, що ОСОБА_4 б`є сина, наніс один удар та син впав відразу. Він вийшов з автомобіля, йому балончиком приснув в обличчя. У сина обличчя було в крові. Потім поїхали до лікарні. У нього бігли сльози. Бачить, що їде автомобіль, ОСОБА_4 був за кермом, вибігає з автомобіля з ломом. Також з автомобіля вискакують ще люди. ОСОБА_7 стояв на порозі, ОСОБА_4 . б`є ОСОБА_7 , від удару ОСОБА_7 впав. Потім ломом ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_8 по нозі, кинувши лом в ОСОБА_8 . Також ОСОБА_4 наносив ломом удари по автомобілю. ОСОБА_4 кричав, виражався нецензурною лайкою, був агресивний. Він в цей час сидів в автомобілі на задньому сидінні, ОСОБА_4 вдарив його чи рукою, чи ногою по грудам. ОСОБА_4 гнався за ОСОБА_11 у лікарню. Інші особи скакали по криші автомобіля. Він виліз з автомобіля та бачив, що 2 особи скакали по машині. 
Із досліджених в судовому засіданні свідчень свідка ОСОБА_14 , наданих ним під час допити іншим складом суду у судовому засіданні 13.06.2023, останній пояснив, що він працює в Царичанській лікарні у приймальному відділенні. Він перебував на зміні та опівночі почув крики, звуки розбиття скла. Звернувся чоловік зі скаргою в області коліна, він обробив рану, замотав, після чого лікар викликав поліцію. Чоловік повідомив, що його побили невідомі, кинув чи наніс удар якимось предметом. Він надав чоловіку первинну допомогу, обробив рану. Як звати чоловіка не пам`ятає, але в журналі записав прізвище. Ще звернувся один чоловік та повідомив, що його побили, але не пам`ятає які були ушкодження, так як він не надавав допомогу. Чув з середині приміщення крики на вулиці, що за крики не знає, просто крики, схожі на сварки. Минуло багато років, він особисто одній людині надавав допомогу. Обвинуваченого він не бачив. Біля лікарні були транспортні засоби, результат бачив – машина пошкоджена, капот, розбиті стекла. 
За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 .
Свідок ОСОБА_16 у судовому засіданні пояснив, що він знаходився у центрі с. Бабайківка біля ларька з дівчиною та бачив, як до ларька під`їхав автомобіль Газель, білого кольору, потім під`їхав автомобіль Жигулі, червоного кольору, з якого вийшов лісник. Між ОСОБА_4 та лісником почався словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 наніс удар ліснику Івану. Потім лісник сів в автомобіль та автомобіль поїхав. Через деякий час автомобіль Жигулі, червоного кольору, повернувся. З автомобіля вийшов ОСОБА_10 та почав бити костилем по автомобілю ОСОБА_4 . Потім автомобіль уїхав. ОСОБА_4 з невідомими йому чоловіками сів в автомобіль Газель та поїхав за автомобілем лісника. Це було давно, коли не пам`ятає, було приблизно о 21.00 годині, вже було темно. Події відбувалися взимку, чи був сніг не пам`ятає. Він стояв десь на відстані 40-50 метрів від них.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що коли відбувалися події вона не пам`ятає, вона в той день працювала у ларьку, до ларьку підійшов ОСОБА_4 та почав спілкуватися з людьми. Потім приїхав автомобіль, з якого вийшов лісник та хотів купити пива, але це було біля 23.00 год, тому вона відмовила у продажі пива. Потім ОСОБА_4 став спілкуватися з лісником. ОСОБА_4 комусь наніс удар. Після чого автомобіль з лісником поїхав. Через деякий час лісник повернувся та почали бити автомобіль ОСОБА_4 . Вона злякалася, тому не дивилася та не знає, що там відбувалося. Потім почула, що автомобіль поїхав. Вона спитала у ОСОБА_4 , що відбувається, на що останній повідомив, що йому побили автомобіль. Тоді ОСОБА_4 поїхав разом з хлопцями за автомобілем лісника, що було далі їй не відомо. Ці події відбувалися роки 3 тому, восени чи наприкінці літа. 
Даючи оцінку доводам обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він не спричиняв металевим ломом ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 та ніяких дій з металевим ломом не здійснював, суд ставиться до них критично, вважає надуманими, даними з метою уникнути відповідальності за скоєне, оскільки такі доводи спростовуються сукупністю досліджених у справі доказів, а саме:
- свідченнями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , які прямо вказують на обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка кинула в потерпілого ОСОБА_17 металевий лом та внаслідок чого потерпілому ОСОБА_17 були спричинені тілесні ушкодження ноги та які прямо вказують на обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка наносила металевим ломом удари по автомобілю ВАЗ 2107. 
- свідченнями свідка ОСОБА_11 , який у судовому засіданні прямо вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка разом з невідомими особами приїхали до лікарні у с-ще Царичанка та після їх приїзду був пошкоджений автомобіль ВАЗ 2107, а ОСОБА_18 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження. 
- відтвореними у судовому засіданні свідченнями свідка ОСОБА_10 , який під час допиту іншим складом суду у судовому засіданні прямо вказав на обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка кинула в потерпілого ОСОБА_17 металевий лом та внаслідок чого потерпілому ОСОБА_17 були спричинені тілесні ушкодження ноги та який прямо вказує на обвинуваченого ОСОБА_4 , як особу, яка наносила металевим ломом удари по автомобілю ВАЗ 2107. 
Суд акцентує увагу, що пояснення свідка ОСОБА_10 узгоджені між собою і не містять будь-яких суперечностей. Даний свідок є прямим очевидцем дій обвинуваченого ОСОБА_4 , в зв`язку із чим суд вважає їх надійним та достовірним джерелом доказів в цій справі.
Суд бере до уваги свідчення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні, оскільки потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , послідовно, чітко і незмінно показали як в ході досудового слідства при проведенні слідчого експерименту за їх участю, так і в судовому засіданні про обставини, спосіб та механізм, вчинених обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, що говорить про правдивість і об`єктивність свідчень потерпілих. Тому у суду немає підстав не довіряти свідченням потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .
Свідчення потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 узгоджуються із свідченнями свідка ОСОБА_10 , які були дослідженні у судовому засіданні.
При цьому, показання потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_10 узгоджуються між собою та є об`єктивними, послідовними, а також спростовують доводи обвинуваченого ОСОБА_4 в частині заперечення нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , застосування предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень – металевого лому. 
Крім того, у ході судового розгляду підстав обмовляти потерпілими та свідками ОСОБА_4 , не встановлено.
Свідчення, надані обвинуваченим ОСОБА_4 в судовому засіданні суд розцінює, як версію захисту, яка не знайшла свого об`єктивного підтвердження в судовому засіданні та спростовується свідченнями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та дослідженими в своєї сукупності у судовому засіданні доказами по справі. 
Докази, надані стороною обвинувачення, в підтвердження винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки будь-яких доказів їх недопустимості стороною захисту суду надано не було. 
Показання свідків сторони захисту ОСОБА_16 та ОСОБА_15 (стосовно конфлікту з Ратушними у с. Бабайківка) не спростовують вину обвинуваченого у вчиненні хуліганства, оскільки у ході судового розгляду встановлено та дослідженими доказами поза розумним сумнівом доведено, що дії ОСОБА_4 були спрямовані саме на порушення громадського порядку з явною неповагою до суспільства, вчинені з особливою зухвалістю – а саме нахабним поводженням, поєднане з насильством стосовно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та пошкодженням майна належного ОСОБА_8 , попри попередній конфлікт з Ратушними. 
Так, відповідно до ч. 4 ст. 296 КК України, дії, передбачені частинами першою, другою або третьою цієї статті, якщо вони вчинені із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, караються позбавленням волі на строк від трьох до семи років. При цьому, ч. 1 цієї ж статті визначає хуліганство як грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Диспозиція ч. 4 ст. 296 КК передбачає відповідальність за вчинення хуліганства із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. 
У той же час предметами, спеціально пристосованими або заздалегідь заготовленими для нанесення тілесних ушкоджень, є будь-які речі, що не належать до зброї, які видозмінені чи спеціально знаходилися у винного з метою завдання тілесних ушкоджень під час хуліганства (металевий прут, камінь, розбита пляшка тощо). 
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про хуліганство» № 10 від 22.12.2006 за ознакою особливою зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Відповідно до п.п. 9-11 цієї ж Постанови: «Вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. Спеціально пристосованими для нанесення тілесних ушкоджень слід визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій.
Про грубе порушення громадського порядку обвинуваченим з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, свідчать, зокрема, такі обставини: крики, образи, нецензурна лайка, демонстрація металевого лому, кидання металевого лому в бік потерпілого ОСОБА_8 ; створення своїми діями реальної загрози для здоров`я потерпілих та інших громадян; нанесення потерпілим ушкоджень, неприпинення порушення громадського порядку тривалий час. Конфлікт продовжувався саме через активні дії ОСОБА_4 .
З огляду на позицію захисту, суд зазначає, що згідно норм чинного законодавства, хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.
Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення.
При цьому, вчинення обвинуваченим хуліганських дій у присутності інших людей, в громадському місці є однією із ознак, яка вже вказує на грубість порушення громадського порядку.
Кримінальне караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.
Обов`язковою ознакою хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося, у тому числі насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, пошкодженням майна, що і встановлено судом в діях обвинуваченого. 
Не виходячи за межі висунутого обвинувачення і спираючись на досліджені під час розгляду даного провадження докази, суд вважає, що в діях обвинуваченого вбачається грубе порушення громадського порядку, що виразилось у скоєнні неправомірних дій у громадському місці, у присутності великої кількості людей. Крім того, приходячи до висновку про наявність у діях обвинуваченого явної неповаги до суспільства, суд враховує агресивну поведінку обвинуваченого, безпідставність вчинення кваліфікованих дій, вважаючи це прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб. До того ж, суд вважає наявною в діях обвинуваченого такої обов`язкової ознаки хуліганства, як особливої зухвалості, оскільки грубе порушення громадського порядку супроводжувалось насильством із завданням потерпілим тілесних ушкоджень, в тому числі із допомогою металевого лома.
Доводи сторони захисту стосовно того, що вилучений металевий лом не є предметом, заздалегідь заготовленим для заподіяння тілесних ушкоджень, оскільки був підібраний обвинуваченим на місці злочину, суд не бере до уваги, оскільки такі доводи спростовуються показаннями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , які чітко зазначили про те, що металевий лом обвинувачений ОСОБА_4 дістав зі свого автомобіля Газель.
Доводи сторони захисту про те, що вилучений металевий лом не є предметом, заздалегідь заготовленим для заподіяння тілесних ушкоджень, є безпідставними. Спеціально пристосованими для заподіяння тілесних ушкоджень необхідно визнавати предмети, які пристосовані винною особою для цієї мети наперед або під час учинення хуліганських дій, а заздалегідь заготовленими - предмети, які хоч і не зазнали якоїсь попередньої обробки, але ще до початку хуліганства були приготовлені винним для зазначеної мети. 
Виходячи з усталеної судової практики, вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК), необхідно враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. 
Тому суд зазначає, що така кваліфікуюча ознака хуліганства, як застосування предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, має місце у випадку, якщо винний за допомогою названого предмета заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цього предмета під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян. 
Так, під час судового розгляду встановлено, що конфлікт з обвинуваченим виник біля кіоску “Мобіл заправка” в центрі с. Бабайківка Царичанського району, в ході якого ОСОБА_4 наніс удар по обличчю ОСОБА_6 , після чого ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 попрямували до КЗ “Царичанська ЦРЛ” ДОР.
Узявши до уваги конкретні обставини кримінального провадження, суд установив, що на застосування предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, у діях обвинуваченого ОСОБА_4 вказує те, що він цілеспрямовано з металевим ломом поїхав за автомобілем ВАЗ 2107 з с. Бабайківка до с-ща Царичанка. ОСОБА_4 приїхав до лікарні та, керуючи автомобілем марки «Газель», вчинив зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , а після зауважень ОСОБА_4 та іншим особам, які з ним перебували, ОСОБА_4 підійшов до ОСОБА_7 та кулаком правої руки завдав останньому одного удару по обличчю. Далі, разом із трьома особами, ОСОБА_4 , тримаючи в руках металевий лом, який взяв із салону автомобіля марки «Газель», підійшов до автомобіля ВАЗ 2107 та почав наносити удари по різним частинам автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 . Під час пошкодження автомобіля потерпілі робили зауваження ОСОБА_4 та іншим особам, однак ОСОБА_4 кинув в ОСОБА_8 металевий лом, внаслідок чого влучив останньому по нозі, спричинивши тілесні ушкодження, і тим самим демонстрував серйозність своїх дій, чим також створював реальну загрозу для здоров`я оточуючих та спричинив пошкодження майна.
Суд звертає увагу на наявність конфлікту та часового проміжку між ним та вчиненими ОСОБА_4 в подальшому хуліганськими діями.
Оцінивши зазначені докази, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість і достовірність. Наведені докази повністю узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого. 
Практикою Європейського суду з прав людини закріплено позицію, що за змістом пункту 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, повинні відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Визнавши досліджені докази достовірними, належними та допустимими та, оцінивши їх в сукупності з іншими фактичними даними та обставинами скоєного кримінального правопорушення, суд дійшов висновку, що інкриміноване ОСОБА_4 обвинувачення знайшло підтвердження під час судового розгляду.
При цьому, суд керується принципом «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у пункті 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України». Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження в повному обсязі, суд вважає, що подія кримінальних правопорушень мала місце, провина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ст. 125  ч. 2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я та за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненого групою осіб, із застосуванням предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень. 
Призначаючи покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України, відповідно до якої особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. 
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Пропорційність покарання вищезазначеним складовим є проявом справедливості як однієї з основоположних засад кримінального провадження.
Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Суворо індивідуальний підхід при призначенні покарання з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечує застосування оптимальної моделі кримінального покарання як щодо осіб, які раніше притягувались до кримінальної відповідальності, не стають на шлях виправлення, вчинили нові умисні злочини, так й щодо осіб, які вперше вчинили злочини.
Тобто залежно від конкретних обставин справи, особи засудженого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі визначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме перевихованню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.
При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, які у відповідності до ст. 12 КК України кваліфікується як кримінальний проступок та тяжкий злочин, а також те, що обвинувачений ОСОБА_4 не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем проживання не перебуває на обліку в медичних установах, групи інвалідності не має, негативно характеризується з місця проживання. 
Обставини, що пом`якшують покарання, судом не встановлені. 
Обставини, які обтяжують покарання, судом не встановлені. 
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ст. 296 ч. 4 КК України, суд приходить до наступного.
Санкція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. 
З урахуванням ступені тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та враховуючи відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у вигляді позбавлення волі у виді трьох років позбавлення волі, що є мінімальним покаранням, визначеним санкцією ч. 4 ст. 296 КК України. 
Призначення покарання в такому необхідному та достатньому розмірі, на думку суду, разом з метою кари одночасно об`єктивно забезпечить досягнення виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. 
Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Суд вважає, що перевиховання й виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 неможливо без ізоляції від суспільства, а також не знаходить підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані. 
Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 125 КК України, суд зважає на таке.
Під час судових дебатів прокурор просив призначити ОСОБА_4 покарання за ст. 125 ч. 2 КК України у вигляді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 грн. та звільнити останнього від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло: три роки– у разі вчинення кримінального проступку, за який передбаченого покарання у виді обмеження волі чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
Таким чином, у цьому кримінальному проваджені застосуванню підлягають саме положення ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 під час судових дебатів не заперечували проти звільнення від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Ураховуючи те, що з дня вчинення (12.05.2019) ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, минуло понад три роки, при цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався, він підлягає звільненню від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України.
Отже, станом на момент ухвалення даного вироку строк давності за ч. 2 ст. 125 КК України, сплив.
Так, відповідно до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Також, як убачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.
Одночасно суд, приймає до уваги правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.03.2024 у справі № 756/3924/20, відповідно до якого при звільненні особи від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України не визначається його вид і розмір.
На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненому кримінальному правопорушенні та, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.
Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.
Потерпілий ОСОБА_9 заявив цивільний позов про відшкодування матеріальної у розмірі 32 872 грн. 90 коп. та моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_8 не визнав.
Розглядаючи позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 32 872 грн. 90 коп., суд приходить до наступного.
Пунктом 10 ч. 1 ст. 56 КПК України передбачено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав та розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. 
Згідно ч. 1 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь – яка інша фізична чи юридична особа має право на будь – якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення. 
На підставі ст. 127 ч. 2 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Факт завдання шкоди знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. 
Розмір матеріальних збитків завданий потерпілому ОСОБА_9 підтверджується висновком експерта № 19/104-10/2/292 від 09.11.2020, згідно якого вартість матеріального збитку власнику транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок його пошкодження в період із 12.05.2019 по 13.05.2019 становить 32 872,90 грн.
Таким чином, суд зазначає, що із вказаних норм права слідує, що шкоду, завдану потерпілому повинен відшкодувати обвинувачений ОСОБА_4 , який вчинив кримінальне правопорушення, і шкода завдана саме обвинуваченим, оскільки судом встановлено його вину.
Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Однак, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку (ч. 1 ст. 84 КПК України). Частиною 2 вказаної статті передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи і висновки експертів.
Також, згідно ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню серед іншого, і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Таким чином, розмір завданих збитків складає 32 872,90 грн, що встановлено висновком експерта № 19/104-10/2/292 від 09.11.2020, який досліджено у судовому засіданні, є належним та допустимим доказом, у розумінні ст. ст. 85, 86 КПК України, а тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 грн., суд приходить до наступного.
У відповідності до ст. 23, ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Згідно ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
При встановлених судом обставинах, оцінюючи надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що внаслідок кримінального правопорушення, вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_9 отримав та зазнав душевні та моральні страждання, які відбулися в результаті злочину, у зв`язку з нанесенням йому легких тілесних ушкоджень та пошкодженням транспортного засобу, який згідно висновку експерта № 19/104-10/2/292 від 09.11.2020 відновлювати є економічно недоцільним, оскільки вартість відновлювальних робіт транспортного засобу марки ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2002 року випуску, перевищує ринкову вартість КТЗ до пошкодження.
Кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 призвело до того, що порушився звичайний, нормальний спосіб життя потерпілого в цілому. Отже, очевидним є те, що вчиненням обвинуваченим злочину потерпілому ОСОБА_9 завдано моральної шкоди. При цьому, моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Визначаючи розмір моральної шкоди, заподіяної потерпілому ОСОБА_9 , суд враховує обставини справи, майновий стан винного, вимоги розумності та справедливості, та вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн.
Саме такий розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.
Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню частково.
При вирішенні питання процесуальних витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, до процесуальних витрат відносяться витрати, пов`язані із залученням експертів, які згідно ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, стягуються з обвинуваченого на користь держави. При цьому суд, враховуючи майновий стан обвинуваченого, за власною ініціативою або за його клопотанням має право своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати процесуальних витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату процесуальних витрат на визначений строк.
Частиною 2 статті 122 КПК України регулюється порядок здійснення залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ.
Також, вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України визначено, що у разу ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, про що зазначено і в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.
Так, згідно з п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі, якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого.
Відповідно до ст. 126 КПК України, питання щодо процесуальних витрат вирішується судом у вироку, який підлягає обов`язковому виконанню, зокрема, в частині їх стягнення.
За змістом п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України передбачено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.
В ході досудового розслідування по даному кримінальному провадженню була проведена судова автотоварознавча експертиза № 21/12.2/447 від 12.12.2019 вартістю 628,04 грн.; судова автотоварознавча експертиза № 19/104-10/2/292 від 09.11.2020 вартістю 3922,80 грн. Дані витрати є документально підтвердженими.
Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України слід стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування процесуальних витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованих державних установ, у розмірі 4 550,84 грн. на користь держави.
Питання про речові докази підлягають вирішенню в порядку, встановленому ст. 100 КПК України. 
Речові докази: залишки лако-фарбового покриття в місцях пошкодження автомобіля, які було поміщено до спец пакету № 0048814 та зіскоб ЛФП з поверхні автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , сливового кольору, належного ОСОБА_8 , який було поміщено до спец пакету № 3580213; 2 змиви речовини бурого кольору на 2 марлеві тампони; металевий лом довжиною 129 см, діаметром 3 см, один з кінців якого загострений, а інший приплюснутий, які зберігаються в камері зберігання доказів відділення поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області – знищити;
три дискові накопичувача формату DVD-R, з відеозаписами слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 12019040600000238 від 13.05.2019, - залишити в матеріалах кримінального провадження; 
автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , сливового кольору, що належить ОСОБА_8 , який переданий під розписку власнику, - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 . 
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 474, 475 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296  ч. 4 КК України та призначити йому покарання за даною статтею кримінального закону у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з дня затримання засудженого на виконання даного вироку.
Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відшкодування майнової шкоди 32 872,90 грн. (тридцять дві тисячі вісімсот сімдесят дві гривні 90 коп.). 
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. (п`ятдесят тисяч гривень)
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.  
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи на суму 4 550,84 (чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят гривень 84 коп.)
Речові докази: залишки лако-фарбового покриття в місцях пошкодження автомобіля, які було поміщено до спец пакету № 0048814 та зіскоб ЛФП з поверхні автомобіля ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , сливового кольору, належного ОСОБА_8 , який було поміщено до спец пакету № 3580213; 2 змиви речовини бурого кольору на 2 марлеві тампони; металевий лом довжиною 129 см, діаметром 3 см, один з кінців якого загострений, а інший приплюснутий, які зберігаються в камері зберігання доказів відділення поліції № 4 Дніпровського районного управління поліції № 2 ГУНП в Дніпропетровській області – знищити;
три дискові накопичувача формату DVD-R, з відеозаписами слідчих експериментів з потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 які зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 12019040600000238 від 13.05.2019, - залишити в матеріалах кримінального провадження; 
автомобіль марки ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_1 , сливового кольору, що належить ОСОБА_8 , який переданий під розписку власнику, - вважати повернутим потерпілому ОСОБА_8 . 
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. 
На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області на протязі 30 днів з дня його проголошення. 
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1