ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2689/26 Справа № 200/17709/13-ц 	  	Головуючий у першій інстанції: Ярощук О. В. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2026 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого –    Красвітної Т.П., 
суддів:     Агєєва О.В., Городничої В.С.,
за участю секретаря   Марченко С.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра у складі судді Ярощук О.В. від 19 листопада 2025 року по справі за скаргою ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник - ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, зобов`язання вчинити дії,– 

ВСТАНОВИВ:
У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Свою скаргу ОСОБА_1 мотивувала тим, що 09.02.2024 ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська у справі №932/6943/23 задоволено скаргу ОСОБА_1 , зокрема, постановлено: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Марченко О.Б. про закінчення виконавчого провадження ВП №69018686 від 10.11.2022 року з примусового виконання виконавчого листа №200/17709/13-ц, виданого 08.04.2022 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Марченко О.Б. про закінчення виконавчого провадження ВП № 69019031 від 10.11.2022 року з примусового виконання виконавчого листа № 200/17709/13-ц, виданого 08.04.2022 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська; зобов`язати Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відновити виконавче провадження ВП № 69018686 та виконавче провадження ВП № 69019031 з примусового виконання виконавчих листів № 200/17709/13-ц, виданих 08.04.2022 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська. Постановою начальника Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одесса) 28.06.2024 у ВП №69019031 скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження від 10.11.2022, однак рішення суду залишається не виконаним та не вчиняється будь-яких дій для його виконання у примусовому порядку. Тому скаржник просила визнати протиправною бездіяльність державного виконавця у ВП №69019031, яка полягає у невжиття заходів (не вчинення виконавчих дій), спрямованих на примусове виконання рішення суду щодо знесення самовільної будівлі у домоволодінні по АДРЕСА_1 ; зобов`язати державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити примусові заходи щодо знесення самовільної будівлі у домоволодінні по АДРЕСА_1 , належному боржнику ОСОБА_2 , а саме знести: будівлю прибудови під літ «а3-1», яка на другому поверсі складається із: холу 2-1, загальною площею 21.7 кв.м: санвузла 2-2 площею 9.0 кв.м.; комори 2-3, площею 1.6 кв.м; та сходової клітини; терасу під літ. «а4-1» розміром 3.55*7.20 на мансардному поверсі, сходи та кімнату 2-6 площею 17.7 кв.м; сходи у квартиру АДРЕСА_2 із сходовим майданчиком та чотири металеві опори із металевими конструкціями прибудови; клумбу, що розташована на площі 31.3 кв.м у межах земельної ділянки №2 площею 0.0034 кв.м. по АДРЕСА_1 із кодом ДЗК 66006065; два кондиціонери, що розташовані на зовнішній стороні стіні санвузла 1-2; газовий лічильник, що розташований на зовнішній стороні стіні санвузла 1-2; стягнути судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року скаргу ОСОБА_1 до Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник ОСОБА_2 , про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, зобов`язання вчинити дії – задоволено. Визнано дії державного виконавця протиправними, які полягають у невжиття заходів, спрямованих на примусове виконання рішення суду за виданим виконавчим листом №200/17709/13-ц від 08.04.2022. Зобов`язано державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити примусові заходи щодо примусового виконання виконавчого листа №200/17709/13-ц від 08.04.2022. Стягнуто із Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь держави судовий збір у сумі 605 грн. 60 коп. Стягнуто із Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень.
В апеляційній скарзі Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на неправильне застосування норм права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні скарги.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог скарги, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2021 року, ухваленим у справі №200/17709/13-ц, яке вступило в законну силу, позовні вимоги ОСОБА_1 – задоволено. Зобов`язано ОСОБА_2 за власний кошт або власними силами привести конструктивні розміри домоволодіння по АДРЕСА_1 у стан, в якому воно перебувало до самочинно проведеної ним реконструкції, для чого знести всі самовільно побудовані і встановлені у період 2008-2010 років без відповідного дозволу на проведення будівельних робіт і узгодження зі співвласником домоволодіння і власником земельної ділянки АДРЕСА_2 (згідно з Державним актом на право приватної власності на землю IV-ДП 001687 від 20.07.2000 року) площею 0,0034га з кодом ДЗК 66006065 ОСОБА_3 , правонаступником якого є ОСОБА_1 : будівлю прибудови під літ. «а3-1», яка на другому поверсі складається з: холу 2-1, загальною площею 21,7 кв.м.; санвузла 2-2 площею 9,0 кв.м.: комори 2-3 площею 1,6 кв.м.; та сходової клітини; терасу під літ. «а4-1» розміром 3,55х7,20 м. на мансардному поверсі, сходи, та кімнату 2-6 площею 17,7 кв.м.; сходи в квартиру АДРЕСА_2 зі сходовим майданчиком та чотири металеві опори з металевими конструкціями прибудови, клумбу, що розташовані на площі 31,3 кв.м. в межах земельної ділянки під №2 площею 0,0034 кв.м. по АДРЕСА_1 з кодом ДЗК 66006065; два кондиціонери, що розташовані на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2; газовий лічильник, що розташований на зовнішній стороні стіни санвузла 1-2. Усунуто ОСОБА_2 перешкоди в користуванні ОСОБА_1 належною їй на праві співвласника будинку частиною горища будинку за адресою АДРЕСА_1 , перебудованого ним під мансарду.
На примусовому виконанні у Першому Правобережному відділі державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) перебували виконавчі провадження ВП №69018686 та ВП №69019031, відкриті на підставі виконавчого листа Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська №200/17709/13-ц від 08.04.2022, виданого у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва, звільнення земельної ділянки та усунення перешкод у користуванні власністю.
10 листопада 2022 року державним виконавцем Марченком О.Ю. винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень ВП №69018686 та ВП №69019031 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 83-85 т.1).
Стягувач ОСОБА_1 оскаржила дії державного виконавця щодо закінчення вказаних вище виконавчих проваджень.
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09.02.2024 у справі 932/6943/23 задоволено скаргу ОСОБА_1 , визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Марченко О.Б. про закінчення виконавчого провадження ВП №69018686 від 10.11.2022 року з примусового виконання виконавчого листа №200/17709/13-ц, виданого 08.04.2022 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська; визнано протиправною та скасовано постанову державного виконавця Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Марченко О.Б. про закінчення виконавчого провадження ВП №69019031 від 10.11.2022 року з примусового виконання виконавчого листа №200/17709/13-ц, виданого 08.04.2022 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська; зобов`язано Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) відновити виконавче провадження ВП №69018686 та виконавче провадження ВП №69019031 з примусового виконання виконавчих листів №200/17709/13-ц, виданих 08.04.2022 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська (а.с. 88-99).
У судовому засіданні суду першої інстанції представник ДВС надала пояснення, в яких пояснила, що відділом ДВС уживаються усі можливі заходи щодо виконання рішення суду, зокрема, після постановлення ухвали суду від 09.02.2024, здійснено виклики державного виконавця Лук`яненка М.О. від 22.07.2024, 17.04.25 та зобов`язано надати пояснення щодо не виконання вимог виконавчого документу; скеровано повідомлення до відділу поліції №7 ГУНП в Дніпропетровській області щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , скеровано службову записку до Міністерства юстиції щодо сприяння проведення публічних закупівлі послуг, пов`язаних із проведенням демонтажу самовільно побудованих об`єктів; скеровані листи до суб`єктів господарювання щодо можливості їх залучення як експертів та надання інформації щодо вартості розроблення відповідної документації на демонтаж об`єктів, винесено постанову про арешт коштів боржника від 07.03.2025, скеровано повідомлення від 12.03.2025 про вчинене кримінальне правопорушення, внесено 08.04.2025 подання державного виконавця про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України (ухвалою суду 15.05.2025 відмовлено у задоволенні подання); внесено подання державного виконавця про розшук боржника; винесено 14.08.2025 постанову про накладення адміністративного стягнення. Усі зазначені дії державного виконавця підтверджені матеріалами виконавчого провадження.
На виконання вимог державного виконавця, боржником ОСОБА_2 замовлено експертизу із будівельно-технічного дослідження у ФОП ОСОБА_4 , про що повідомлено державного виконавця 11.12.2024.
18 грудня 2024 року державним виконавцем винесено постанову про призначення експерта для участі у виконавчому провадженні; ОСОБА_4 призначено експертом у виконавчому провадженні із примусового виконання рішення – виконавчого листа №200/17709/13-ц від 08.04.2022 (а.с. 232-235 т.1).
25 лютого 2025 року на адресу державного виконавця надійшов висновок експерта ОСОБА_4 за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №1211/10-24 від 17.02.2025. 
Відповідно до вказаного вище висновку, виконання рішення Бабушкінського районного суду від 12.02.2021 року щодо приведення конструктивних розмірів домоволодіння по АДРЕСА_1 у стан, у якому воно перебувало до самочинно проведеної ОСОБА_2 реконструкції, а саме технічна можливість знесення самовільно побудованих та встановлених у період 2008-2010 років робіт без пошкоджень, руйнації та втручань у несучі та огороджувальні конструкції житлового будинку для подальшої його експлуатації у відповідності до чинних будівельних та санітарних норм та правил, а саме знесення самочинно збудованих будівель та споруд, не можливо (а.с. 7-20 т.2).
У судовому засіданні місцевого суду скаржник зазначила, що ніякої руйнації та втручань не може бути, оскільки самочинно збудовані будівлі та споруди є прибудованими, і вона погоджується на ймовірні пошкодження та руйнації. Однак вважає, що рішення суду має бути виконане боржником у повному обсязі. 
27.08.2024 державним виконавцем за вих №91962/28.25-28 скеровано службову записку до заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) щодо сприяння проведення публічних закупівель послуг, пов`язаних із проведенням демонтажу самовільно побудованих об`єктів.
17 вересня 2024 року начальником управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук О. повідомлено, що видатки на 2024 рік на закупівлю послуг, пов`язаних із проведенням демонтажу самовільно побудованих об`єктів, не були передбачені (а.с. 144 т.1).
06.06.2025 державним виконавцем за вих №65338/14.1-06 повторно скеровано службову записку до заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо сприяння проведення публічних закупівлі послуг, пов`язаних із проведенням демонтажу самовільно побудованих об`єктів.
11 червня 2025 року начальником управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Більчук О. повідомлено, що видатки на 2025 рік на закупівлю послуг, пов`язаних із проведенням демонтажу самовільно побудованих об`єктів, не були передбачені (а.с. 95 т.2).
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.
Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень (ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до вимог ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Згідно зі ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Частинами 1 та 2 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Відповідно до ч. 4 вказаної статті вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Згідно з ч. 1 ст. 13 цього ж Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Статтею 63 ЗУ «Про виконавче провадження» регламентовано порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.
Згідно із частиною першою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
У частині шостій статті 26 Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.
З матеріалів справи вбачається, що рішення суду про знесення самочинного будівництва залишається невиконаним протягом понад двох років. Державним виконавцем не забезпечено реального та ефективного примусового виконання судового рішення, що суперечить завданням виконавчого провадження.
Місцевим судом зазначено, що державний виконавець два роки поспіль (27.08.2024 та 06.06.2025) зверталася до заступника начальника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції – начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) щодо сприяння проведення публічних закупівлі послуг, пов`язаних із проведенням демонтажу самовільно побудованих об`єктів і два рази отримувала відповідь про відсутність фінансування, попри те, що у службових записках міститься інформація про необхідність примусового виконання виконавчого листа №200/17709/13-ц від 08.04.2022 року, виданого Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська.
Разом з тим, колегія зазначає, що фактично вчинені державним виконавцем дії мають формальний характер та не спрямовані на досягнення реального виконання судового рішення. При цьому не вжито інших передбачених законом заходів, які могли б сприяти ефективному виконанню рішення. 
Так, відповідно до ч. 1, 3 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.
Однак, незважаючи на явну неефективність вчинених виконавчих дій, державний виконавець не вжив належних заходів реагування, зокрема, не звернувся до суду із заявою про зміну способу і порядку виконання рішення відповідно до статті 435 ЦПК України, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень. 
Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що бездіяльність державного виконавця, яка полягає у невжитті належних і своєчасних виконавчих дій, у тому числі щодо ініціювання питання (з належним обгрунтуванням) зміни способу виконання судового рішення, є такою, що порушує право стягувача на своєчасне і повне виконання судового рішення, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності державного виконавця, зобов`язання вчинити дії.
Посилання виконавця на відсутність бюджетного фінансування не є правовою підставою для невиконання судового рішення та не звільняє боржника від відповідальності за порушення покладених на нього зобов`язань. 
Такий підхід органу державної виконавчої служби фактично нівелює обов`язковість судового рішення, суперечить принципу правової визначеності та підриває довіру до механізму судового захисту прав.
Разом з тим, зі змісту скарги вбачається, що скаржниця оскаржувала саме бездіяльність державного виконавця, яка полягала у невжитті передбачених законом заходів примусового виконання судового рішення. Водночас суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку про наявність підстав для задоволення скарги та встановивши обставини щодо невчинення державним виконавцем необхідних виконавчих дій, передбачених законом та невжиття інших заходів, які б могли забезпечити ефективне виконання судового рішення, що свідчить саме про бездіяльність виконавця, в резолютивній частині оскаржуваної ухвали безпідставно зазначив про визнання дій державного виконавця протиправними.
Така невідповідність має істотне значення, оскільки дії та бездіяльність є різними формами поведінки суб`єкта владних повноважень і тягнуть за собою різні правові наслідки та способи захисту порушеного права. 
Тому оскаржувана ухвала підлягає зміні, в абзаці другому резолютивної частини ухвали вказавши про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною, замість визнання дій протиправними. 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та зміни оскаржуваної ухвали.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, суд, –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) – задовольнити частково. 
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року – змінити, в абзаці другому резолютивної частини ухвали вказати про визнання бездіяльності державного виконавця протиправною, замість визнання дій протиправними. 
В іншій частині ухвалу Шевченківського районного суду м. Дніпра від 19 листопада 2025 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді О.В. Агєєв

В.С. Городнича