ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 712/17332/25 Суддя (судді) першої інстанції: Марцішевська О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого судді: Златіна С.В.,
суддів: Осіпової О.О., Кравченка Є.Д.,
при секретарі: Сосницька В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, згідно частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (без фіксації судового процесу), апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 11 лютого 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В : 

19 грудня 2025 року адвокат Накоп`юк Ярослав Володимирович в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач; ОСОБА_1 ) звернувся до Соснівського районного суду міста Черкаси з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач; ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови № R248247 від 10 грудня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КпАП України).
В обґрунтування позовних вимог вказує, що ОСОБА_1 своєчасно уточнив свої персональні дані, що підтверджується відміткою в електронному військово-обліковому документі № 231020201388730700016. 15 квітня 2024 року ІНФОРМАЦІЯ_3 видано Довідку № 3096, відповідно до якої Позивачу надано відстрочку від призиву на військову службу під час мобілізації, на особливий період, як чоловіку, на утриманні якого перебувають троє дітей віком до 18 років. Надалі Позивач отримував відстрочку на нові періоди з тих самих підстав, що підтверджується витягом із застосунку «Резерв+» від 06 вересня 2025 року, зокрема до 05 листопада 2025 року. Оскільки відстрочка після 05 листопада 2025 року автоматично не продовжилась, то з метою оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на новий період позивач 07 листопада 2025 року звернувся до Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради. 08 грудня 2025 року позивач виявив, що у застосунку «Резерв+» відображаються відомості про наявність порушень правил військового обліку та направлення звернення до правоохоронних органів для примусового затримання та доставлення до органів ТЦК та СП. 10 грудня 2025 року позивачем згідно статті 279-9 КпАП України через застосунок «Резерв+» відправлено запропоновану сервісом заяву щодо неоспорення порушення та згоду на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. Так, начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову від 10 грудня 2022 року №R248247 про накладення на позивача адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 17000,00 грн, відповідно до якої вбачається, мовою тексту: «За результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не прибув(ла) за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці (стаття 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»), чим допустив(ла) порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. Враховуючи, що громадянин (громадянка) ОСОБА_1 скоїв(ла) адміністративне правопорушення, передбачене частиною 3 ст. 210-1 КУпАП». Інші встановлені обставини та факти відсутні.
Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 11 лютого 2026 року позовні вимоги задоволено частково: скасовано постанову № R248247 від 10.12.2025 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 полковника ОСОБА_2 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 210-1 КпАП України і надіслано справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем під час дії особливого періоду шляхом не прибуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, відповідачем не зазначено дату складення і спосіб вручення виклику та дату, на яку позивач мав з`явитись за вказаним викликом. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.02.2026 у справі № 712/17332/25 в частині надіслання справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати та ухвали в цій частині нове рішення, яким провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 закрити. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт зазначив, що позивачу повістки не вручались, на пошту не надходили, до 08 грудня 2025 року в застосунку «Резерв+» не відображалось будь-яких порушень правил військового обліку, на адвокатський запит та до суду не надано будь-яких доказів вчинення адміністративного правопорушення.
Представник позивача наголосив, що оспорювана постанова постанова винесена з порушенням: 
- частини другої статті 283 КпАП України, оскільки не містить опис обставин, установлених під час розгляду справи, зокрема: номер та дата повістки, дата та спосіб вручення/направлення повістки, дата та час для прибуття за повісткою, докази вручення/направлення повістки, тощо; 
- частини першої статті 280 КпАП України, оскільки при розгляді справи про адміністративне правопорушення начальником ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також не перевірено підтвердження вказаних обставин належними та допустимими доказами; 
- пункту 1 частини першої статті 247 КпАП України, оскільки відсутність належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення, які згідно частини першої статті 280 КпАП України підлягають дослідженню та перевірці, а згідно частини другої статті 283 КпАП України - описані в постанові, свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.
З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 25 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
Відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк не надійшло.
03 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання ОСОБА_1 про розподіл судових витрат, в якому останній просив стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, зокрема витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2026 року продовжено строк розгляду справи на більш тривалий, розумний термін та призначено справу до апеляційного розгляду у відкритому судовому засіданні на 17 березня 2026 року о 11:30. 
14 березня 2026 року до Шостого апеляційного адміністративного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Накоп`юка Ярослава Володимировича, надійшло клопотання, в якому останній просив:
- забезпечити участь представника позивача адвоката Накоп`юка Ярослава Володимировича у судових засіданнях у справі №712/17332/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів через сервіс ВКЗ;
- у разі неможливості забезпечити розгляд справи в режимі відеоконференції та/або перебування представника позивача в іншій відеоконференції розгляд справи здійснити без участі сторони позивача.
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2026 року задоволено клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Накоп`юка Ярослава Володимировича, про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та призначено судове засідання у справі №712/17332/25 в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку: vkz.court.gov.ua.
У судове засідання учасники судового розгляду не з`явились, про день, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не надавали. 
Відповідно до частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Згідно частини другої статті 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Судова колегія звертає увагу, що з незалежних від Шостого апеляційного адміністративного суду причин, підсистема ВКЗ не працювала, у зв`язку з чим, з урахуванням абзацу третього прохальної частини клопотання апелянта (від 14 березня 2026 року) та того, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду визнала можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін. 
Згідно з частиною першою статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши правові позиції учасників справи під час судового засідання, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не прибув за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Постановою № R248247 від 10 грудня 2025 року на ОСОБА_1 накладено штраф у сумі 17 000 грн за частиною третьою статті 210-1 КпАП України. 
Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів виходить з такого. 
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду відзначає, що у даному випадку апелянт не згоден лише з надісланням справи на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті 9, статті 10 КпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до норм статті 251 КпАП України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами статті 210-1 КпАП України порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію - тягне за собою накладення штрафу на громадян від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, - тягне за собою накладення штрафу на громадян від п`ятисот до семисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від однієї тисячі п`ятисот до двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період - тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні законодавства України про військовий обов`язок і військову службу.
Відповідно до пункту 1 статті 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Відповідно до статті 283 КпАП України розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Згідно частини першої статті 284 КпАП України по справі про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить одну з таких постанов: 
1) про накладення адміністративного стягнення; 
2) про застосування заходів впливу, передбачених статтею 24-1 цього Кодексу; 
3) про закриття справи.
Колегія суддів зазначає, що правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами. При цьому Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення.
Приймаючи постанову і кваліфікуючи порушення, вчинене позивачем під час дії особливого періоду шляхом не прибуття за викликом до ТЦК та СП у строк та місце, зазначені в повістці, колегією суддів встановлено, що відповідачем не зазначено дату складення і спосіб вручення виклику та дату, на яку позивач мав з`явитись за вказаним викликом.
На думку колегії суддів, не зазначення в спірній постанові складових об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого частиною третьої статті 210-1 КпАП України, позбавляє суд можливості вирішити питання як про наявність, так і про відсутність у діях позивача законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Відповідно до частини третьої статті 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, суд першої інстанції мав підстави для висновку, що позовні вимоги про скасування оскаржуваної постанови є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та з урахуванням встановлених недоліків при винесенні оскаржуваної постанови, що позбавляють суд можливості перевірити законність притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , суд мав передбачені приписами КАС України підстави надіслати справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Доводи апелянта про те, що в матеріалах справи не міститься доказів про вручення позивачу повістки, що виключає склад адміністративного правопорушення, водночас, судом фактично надано можливість відповідачу усунути вказані процедурні порушення і знову притягнути позивача до відповідальності, колегією суддів враховуються, однак, компетенція суду направити справу на новий розгляд до органу, що уповноважений на розгляд справи, прямо передбачена приписами пункту 2 частини третьої статті 286 КАС України, зокрема, у разі встановлення суттєвих недоліків при складанні матеріалів/прийняття постанови, що унеможливлює повний та всебічний розгляд справи з остаточним вирішенням спору на наявність/відсутність складу адміністративного правопорушення. 
Судом першої інстанції під час розгляду даного спору було виявлено та досліджено недоліки оскаржуваної постанови, з огляду на що, питання направлення справи на новий розгляд є дискрецією суду, а права позивача були захищені, шляхом скасування оскаржуваної постанови. За наслідком нового розгляду, особа, яка не погоджується з прийнятим рішенням, не позбавлена права на захист, шляхом його оскарження.
До того ж, судом першої інстанції було наголошено в мотивувальній частині на приписах законодавства, які вимагають доведення відповідачем доказів законності притягнення особи до адміністративної відповідальності.
За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення. 
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення передбачені статтею 315 КАС України.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Щодо заявленого апелянтом клопотання про розподіл судових витрат, судова колегія зазначає, що оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, то підстави для розподілу судових витрат, в силу вимог статті 139 КАС України, відсутні.
Керуючись статтями 139, 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 11 лютого 2026 року по справі № 712/17332/25 - залишити без змін.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення та оскарженню не підлягає відповідно до частини третьої статті 272 КАС України.

Головуючий суддя С.В. Златін

Суддя О.О. Осіпова

Суддя Є.Д. Кравченко

Повний текст судового рішення виготовлено 17 березня 2026 року.