ЄУ № 712/3654/26
Провадження №2-а /712/67/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси
у складі головуючого судді Стеценко О.С.,
за участю секретаря Ігнатьєвої Е.В.,
представника позивача Єфанова І.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до відповідача, у якому просить скасувати постанову № R 406085 від 09 березня 2026 року та закрити провадження у справі.
У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 09.03.2026 начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 полковником ОСОБА_2 видана постанова № R 406085 про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , з накладенням на нього адміністративного стягнення в вигляді штрафу на користь держави в розмірі 17000,00 грн.
ОСОБА_1 пояснив, що повістка про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 йому не надходила та він її не отримував, проте, що йому потрібно було туди з`явитись, він не знав.
У оспорюваній постанові зазначено, що 06.03.2026 о 20:00 год. відносно громадянина ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення № F3904177 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з неприбуттям по повістці, яка була надіслана засобами поштового зв`язку (AT «Укрпошта») рекомендованим поштовим відправленням № R067062598589.
У ході розгляду справи з пояснень громадянина ОСОБА_1 було встановлено, що за повісткою (викликом) для визначення його призначення на особливий період до ІНФОРМАЦІЯ_3 , він, з його слів, не з`являвся, оскільки повістку не отримував. Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду громадянин ОСОБА_1 порушив вимоги частини 3 статті 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-XII зі змінами та вчинив правопорушення, передбачене частиною 3 статті 210-1 КУпАП.
Проте, ОСОБА_1 категорично заперечує надсилання йому зазначеної повістки.
У вказаній постанові зовсім не зазначено, на яку дату, на який час ОСОБА_1 викликався повісткою № 6066553 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , не зазначено коли вона оформлена, коли була надіслана засобами поштового зв`язку (AT «Укрпошта») рекомендованим поштовим відправленням №R067062598589, на яку адресу, коли поштове відправлення №067062598589 повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою оператора поштового зв`язку: «Одержувач відсутній за вказаною адресою».
Позивач ОСОБА_1 в період з 20.00 06.03.2026 по 13.00 09.03.2026 знаходився під охороною військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_3 в приміщенні цієї установи або також під охороною цих військовослужбовців при проходженні ВЛК в медичних закладах, мобільний телефон у нього був вилучений, зв`язку з рідними та близькими він не мав, звернутись за правничою (правовою) та юридичною допомогою можливості не було, копію протоколу про це адміністративне правопорушення йому надано не було, з матеріалами справи його не знайомили. 
Окрім того, в оскаржуваній постанові про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в резолютивній частині є виправлення. 

У відповіді на відзив позивач надав аналогічні пояснення.

Короткий зміст заперечень відповідача

У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні вимог позову, посилаючись на те, що позивач був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 працівниками поліції у порядку ст. 259 КУпАП.
Згідно із інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, у позивача наявне порушення правил військового обліку.
Позивачу за допомогою Реєстру була сформована повістка № 6066553 з метою прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних на 26.01.2026 на 14 год. 00 хв. Доставка повістки здійснювалась АТ «Укрпошта» за адресою позивача, яка наявна в Реєстрі.
У зв`язку з неприбуттям позивача за повісткою та неповідомлення останнім причини його неявки, відповідачем в Реєстрі сформовано подання № Е4630920 до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області щодо розшуку позивача і доставлення його до приміщення відповідача для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
При перевірці статусу поштового відправлення № R067062598589 з`ясовано, що воно повернулося з відміткою «одержувач відсутній за вказаною адресою». Тобто повістка № 6066553 від 21.12.2025 вважається врученою належним чином.
Відповідач просив справу розглянути без участі свого представника.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20 березня 2026 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу з викликом сторін. 
Протокольною ухвалою суду від 30 березня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів.
Протокольною ухвалою суду від 30 березня 2026 року відкладено проголошення рішення до 08 квітня 2026 року.
Фактичні обставини, встановлені судом. Оцінка аргументів учасників сторін
Згідно із ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до вимог ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Судом встановлено, що відносно позивача 07.03.2026 складено протокол про адміністративне правопорушення № F3904177 від 07.03.2026, згідно із яким 06.03.2026 о 20 год. 00 хв. гр. ОСОБА_1 був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_3 . У ході перевірки облікових даних з`ясовано, що стосовно ОСОБА_1 направлено до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області звернення № Е4630920 щодо доставлення громадянина до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 210-1 КУпАП відповідно до ст. 259 КУпАП, так як останній не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 о 14 год.. 26.01.2026 по повістці № 6066553, яка була надіслана йому засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») рекомендованим поштовим відправленням № R067062598589.
З пояснень ОСОБА_1 було з`ясовано, що за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не з`явився, оскільки повістку не отримував.
Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.
Розгляд справи призначено на 09.03.2026 об 11 год. 00 хв. 
У протоколі зазначено про роз`яснення позивачу ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП.
Позивач відмовився отримати протокол та відмовився підписати його, реалізувавши своє право на свій розсуд, що спростовує доводи позивача про те, що протокол про адміністративне правопорушення йому не вручено.
Відповідно до постанови № R 406086 від 09.03.2026, 06.03.2026 о 20 год. 00 хв. відносно громадянина ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення № F3904177 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП у зв`язку з неприбуттям по повістці, яка була надіслана засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») рекомендованим поштовим відправленням № R067062598589.
З пояснень ОСОБА_1 було з`ясовано, що за викликом (повісткою) до ІНФОРМАЦІЯ_3 він не з`явився, оскільки повістку не отримував.
Своєю бездіяльністю під час дії особливого періоду ОСОБА_1 порушив вимоги ч. 3 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», що становить собою склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 -1 КУпАП.
Розгляд справи призначено на 09.03.2026 об 11 год. 00 хв. 
Права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 повідомлено та роз`яснено, пояснення останній не надав, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв. 
Відповідачем під час розгляду справи було встановлено, що ОСОБА_1 , перебуваючи на військовому обліку, був викликаний до ІНФОРМАЦІЯ_3 шляхом направлення йому повістки № 6066553, яка була надіслана засобами поштового зв`язку (АТ «Укрпошта») рекомендованим поштовим відправленням № R067062598589. Поштове відправлення № R067062598589 повернулося до ІНФОРМАЦІЯ_3 з відміткою оператора поштового зв`язку «Одержувач відсутній за вказаною адресою», що є належним підтвердженням оповіщення гр. ОСОБА_1 повісткою № 6066553 про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладено на нього штраф у сумі 17000 грн.
Частина 3 ст. 210-1 КУпАП передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
Порядок та підстави притягнення до адміністративної відповідальності регулюються КУпАП.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Як вбачається з матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, указана норма встановлює відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію. 
За змістом оскаржуваної постанови, позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-ХІІ.
У свою чергу, відповідно до ст. 22 Закону № 3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
Так, згідно з ч. 1 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ громадяни зобов`язані, зокрема, з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду;
Частиною 3 ст. 22 Закону № 3543-ХІІ встановлено обов`язки громадян під час мобілізації, зокрема: Під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися: військовозобов`язані та резервісти, які приписані до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, - на збірні пункти територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними повістках або мобілізаційних розпорядженнях
У разі отримання повістки про виклик до територіального центру комплектування та соціальної підтримки громадянин зобов`язаний з`явитися у зазначені у ній місце та строк (абз. 8 ч. 3 ст. 22 Закону).
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
Поважними причинами неприбуття громадянина у строк, визначений у повістці, які підтверджені документами відповідних уповноважених державних органів, установ та організацій (державної та комунальної форм власності), визнаються:
перешкода стихійного характеру, хвороба громадянина, воєнні дії на відповідній території та їх наслідки або інші обставини, які позбавили його можливості особисто прибути у визначені пункт і строк;
смерть його близького родича (батьків, дружини (чоловіка), дитини, рідних брата, сестри, діда, баби) або близького родича його дружини (чоловіка).
У разі неприбуття громадянин зобов`язаний у найкоротший строк, але не пізніше трьох діб від визначених у повістці дати і часу прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, повідомити про причини неявки шляхом безпосереднього звернення до зазначеного у повістці територіального центру комплектування та соціальної підтримки або в будь-який інший спосіб з подальшим його прибуттям у строк, що не перевищує сім календарних днів.
Судом на підставі наявних в матеріалах справи доказів установлено, що відповідач у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів сформував повістку № 6066553 від 21.12.2025 ОСОБА_1 , якому необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_3 для уточнення даних 26.01.2026 о 14 год. 00 хв.
Повістка № 6066553 від 21.12.2025 направлена на адресу позивача: АДРЕСА_1 (ця адреса також вказана позивачем у позові), що підтверджується описом вкладення до рекомендованого поштового відправлення № R067062598589, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № R067062598589, поштовим конвертом, який містить відмітку АТ «Укрпошта» - «Адресат відсутній за вказаною адресою», відмітка від 29.12.2025.
Відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта» № R067062598589, рекомендоване відправлення повернуто відправнику 29.12.2025 у зв`язку з тим, що одержувач відсутній за вказаною адресою.
Відповідно до підпункту 2) пункту 41 Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 року № 560, належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є: у разі надсилання повістки засобами поштового зв`язку: 
день отримання такого поштового відправлення особою, що підтверджується інформацією та/або документами від поштового оператора;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання особи, повідомленою цією особою територіальному центру комплектування та соціальної підтримки під час уточнення своїх облікових даних;
день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати поштове відправлення чи день проставлення відмітки про відсутність особи за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання в установленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила територіальному центру комплектування та соціальної підтримки іншої адреси місця проживання.
Матеріалами справи підтверджено, що позивач зазначає адресу свого місця реєстрації/проживання: АДРЕСА_1 .
Саме за цією адресою позивачу було направлено повістку про необхідність з`явлення до ТЦК для уточнення даних.
Натомість позивач за повісткою до ТЦК не з`явився, причини неявки не повідомив.
Неотримання повістки не свідчить про поважність причин нез`явлення до ТЦК.
Отже відповідач належним чином та вчасно оповістив позивача про необхідність з`явитися по повістці до ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Частиною 5 ст. 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так, постановою Верховного Суду від 14.03.2018 у справі № 760/2846/17 зроблено висновок, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Крім того, статтею 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростували наявність в його діяннях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП. 
Натомість відповідачем повністю доведено, що винесена постанова про адміністративне правопорушення є законною та обґрунтованою.
Суд не приймає доводи позивача про те, що відповідачем порушені процедурні питання під час винесення оскаржуваної постанови.
Указані позивачем недоліки, суд розглядає як дефекти адміністративного акта, які не пов`язуються з його змістом, а стосуються процедури його ухвалення.
За висновками Верховного Суду, наведеного у постанові від 22 травня 2020 року у справі № 825/2328/16, порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним) або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
Суд погоджується з доводами позивача про те, що спірна постанова містить незначні недоліки, а саме в сумі штрафу та даті протоколу.
Однак указані недоліки не впливають на суть правопорушення. Так, сума штрафу, визначена позивачу як адміністративне стягнення, не містить неоднозначного тлумачення. Штраф визначений у сумі 17000 грн.
Невірне зазначення у постанові дати протокола також не має вирішального значення, оскільки у постанові зазначений його номер НОМЕР_2 , що відповідає протоколу від 07.03.2026, доданого до матеріалів, який містить аналогічну суть правопорушення, що і оспорювана постанова № R 406085 від 09.03.2026.
Крім того, матеріали справи не містять іншого протоколу про адміністративне правопорушення від 06.03.2026, складеного відносно ОСОБА_1 . 
Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що порушення позивачем законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий час, відповідальність за яке передбачена ч.3 ст.210-1 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами. Позивач заперечив, що вчиняв правопорушення, однак відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень у спірних відносинах, надав докази правомірності прийнятого ним рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, у зв`язку з чим постанова у справі про адміністративне правопорушення №  R 406085 від 09.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП,не підлягає скасуванню і її слід залишити без змін.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
Судові витрати слід покласти на позивача.
Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 241-246, 271, 272, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення залишити без задоволення.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення №  R 406085 від 09.03.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, залишити без змін. 
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складений 08.04.2026.

Суддя: О.С. Стеценко