Справа № 204/13058/25
Провадження № 2/204/1417/26 

ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
49006, м. Дніпро, проспект Лесі Українки 77-б тел. (056) 371 27 02, inbox@kg.dp.court.gov.ua 
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(повний текст) 
25 лютого 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:
головуючої судді Чудопалової С.В.
за участю секретаря судового засідання Янчук П.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє представник Антонов Євген Малекович (адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 (адреса реєстрації : АДРЕСА_3 )про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:
Позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Антонов Є.М. звернувся до суду з позовом в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики, 3% річних та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, мотивуючи вимоги тим, що 27.05.2023 відповідач отримав позику від позивача у сумі 3700 доларів США, строком до 01.07.2023, про що склав відповідну розписку від 27.05.2023. Однак, у визначені строки борги ОСОБА_2 не повернув, чим порушив умови договірних зобов`язань. З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за розпискою від 27.05.2023 у розмірі еквівалентному 3700 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подання позову становить 156 080,06 грн., а також три відсотки річних за період з 02.07.2023 по 04.12.2025 у розмірі еквівалентному 269,75 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позову становить 11 379,08 грн. Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1674,59 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 56 745,91 грн. та інші витрати, пов`язані з направленням досудової вимоги поштовим зв`язком у розмірі 212,00 грн.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 15.12.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження та призначено цивільну справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.
Позивач у судовезасідання не з`явився, про час та розгляд справи повідомлений належними чином, представник який діє в його інтересах надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти винесення судом заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений у встановленому законом порядку, а саме направленням на адресу проживання судових повісток. Будь яких заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.       Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). 
За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин.
Судом встановлено, що згідно розписки від 27.05.2023, ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 3700 доларів США та зобов`язався повертати кошти в строк до 01.07.2023 (а.с.14). 
Представником позивача адвокатом Антоновим Є.М. 12.11.2025 було направлено на адресу ОСОБА_2 досудову вимогу про повернення боргу, що підтверджується відповідними поштовими направленнями , яке повернулося відправнику через закінчення строку зберігання кореспонденції (а.с.15-21). У відповідності до ч. 1 ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів.
Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей.
За правилами ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У Постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16-ц зроблено наступний правовий висновок щодо розписки як договору позики: договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти їх справжню правову природу, незалежно від найменування документа, незважаючи на найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг із зобов`язанням її повернення та дати отримання коштів.
У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 у справі № 6-1967цс15 та постанові Верховного Суду від 08 липня 2019 року у справі провадження № 61-20376св18.
Судом встановлено, що 27.05.2023, ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 суму грошових коштів у розмірі 3700 доларів США та зобов`язався повертати кошти в строк до 01.07.2023(а.с.14). 
З метою досудового врегулювання спору представником позивача адвокатом Антоновим Є.М. було направлено відповідачу письмову досудову вимогу про повернення боргу за розпискою, у якій останньому було запропоновано добровільно погасити основну суму боргу та 3% річних за період прострочення. Вимогу надіслано рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення на адресу офіційного місця реєстрації відповідача. Поштове відправлення повернулося відправнику через закінчення строку зберігання кореспонденції.
Такий спосіб поведінки свідчить про ухилення відповідача від добросовісної комунікації та виконання зобов`язання. Разом з тим досудовий порядок урегулювання спорів щодо стягнення боргу за договором позики законом не встановлений, як обов?язковий, а факт направлення вимоги та її повернення підтверджує дотримання позивачем принципу добросовісності.
Доказів на підтвердження повернення ОСОБА_2 боргу за вищевказаною розпискою, чи заперечень щодо факту укладення такої розписки, суду не надано та судом не встановлено.
Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення боргу за розпискою від 27.05.2023 у розмірі еквівалентному 3700 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на день подання позову становить 156 080,06 грн., ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача трьох відсотків річних, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У ч. 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Посилаючись на вищевикладені положення, позивач просив стягнути з відповідача три відсотки річних за борговою розпискою від 27.05.2023 за період з 02.07.2023 по 04.12.2025 у розмірі еквівалентному 269,75 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позову становить 11 379,08 грн. 
На підтвердження вказаних вище вимог, позивачем наведено розрахунки трьох відсотків річних від суми заборгованості відповідача за вищевказаною борговою розпискою від 27.05.2023.
Перевіривши розрахунок 3% річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він здійснений арифметично вірно і не спростований відповідачем.
Таким чином, вимога про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі еквівалентному 269,75 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позову становить 11 379,08 грн. підлягає задоволенню.
Таким чином,суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики згідно з розпискою від 27.05.2023 у розмірі 156 080,06 грн. та 3% річних у розмірі 11 379,08 грн., що разом складає 167 459,14 грн.
03.10.2025 між ОСОБА_1 та адвокатом Антоновим Є.М. укладено договір про надання правової допомоги № 01-10/2025. 
Відповідно до акту наданих послуг №05.12.2025 до договору про надання правової допомоги № 01-10/2025, вбачається що адвокатом ОСОБА_3 була надана правнича допомога та відповідно до детального опису робіт від 03.10.2025 встановлена фіксована сума за надані послуги, а саме: первинна консультація клієнта (2 год.)- 2000,00 грн., аналіз наданих документів (2 години) – 6000,00 грн., підготовка та направлення досудової вимоги (2 години) – 4000,00 грн., написання позовної заяви про стягнення заборгованості (5 годин) – 25 000,00 грн., гонорар успіху -16 745,91 грн, та участь у судовому засіданні (1 година) – 3000,00 грн. Загальна вартість виконаних юридичних послуг складає 56 745,91 грн. 
За вимогами статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до частин четвертої-шостої статті 137 ЦК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Водночас, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.
З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.
Суд враховує, що вказана категорія справ відноситься до малозначних та розглядається у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням ціни позову, тому заявлена сума у 56 745,91,00 грн. є завищеною. 
Крім цього, суд зауважує, що зазначена тривалість витраченого часу для складання позовної заяви про стягнення заборгованості за договором позики, підготовка досудової вимоги та ознайомлення з матеріалами справи, яка зазначена в детальному опису наданих послуг від 03.10.2025 є завищеною, оскільки вказані заяви є типовими, не містить розрахунків, та не вимагають витрат тривалого часу на їх підготовку.
Таким чином, суд вважає за необхідне, виходячи з засад розумності та обсягом фактично виконаних робіт,враховуючи заперечення відповідача щодо заявленої суми витрат на правничу допомогу, стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Крім того, із наданих документів вбачається, що позивач поніс витрати, пов`язані з підготовкою та розглядом справи, а саме витрати на друк фотоматеріалів у розмірі 147,00 грн. та витрати на оплату послуг поштового зв`язку за направлення відповідачу досудової вимоги рекомендованим листом з описом вкладення у розмірі 65,00 грн.
Зазначені витрати належать до витрат, пов`язаних із збиранням та поданням доказів, і відповідно до статей 133, 141 ЦІК України підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у разі задоволення позову.
З урахуванням задоволених позовних вимог, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають вказані судові витрати у розмірі 212,00 грн.
Відповідно до платіжної інструкції від 05.12.2025, позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у розмірі 1674,59грн.
За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1674,59грн.
На підставі вище викладеного, керючись ст.ст. 509,525,526, 527,530,533,610, 611,1046,1048,1049 ЦК України, ст.ст.12,13,81,89,141,258,259,263-265,268,280-282,352,354,355 ЦПК України,суд,-
УХВАЛИВ : 
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу- задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 суму заборгованості у розмірі 156 080,06 грн. та 3% річних у розмірі 11 379,08 грн., що разом складає 167 459 (сто шістдесят сім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) гривень 14 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 користь   ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 суму сплаченого судового збору у розмірі 1674,59 грн., витрати пов`язані з поштовим направленням документів у розмірі 212,00 грн., а також витрати на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:
Позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , (місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 );
Представник позивача - ОСОБА_3 (адреса для листування: АДРЕСА_2 );
Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_3 );

Суддя:     С.В.Чудопалова