Справа № 686/1425/26
Провадження № 1-кп/686/705/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченої ОСОБА_4 , 
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №42025242260000043 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, офіційно не працюючої, інваліда 3 групи, раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України,
встановив: 
ОСОБА_4 в кінці вересня 2025 року, однак не пізніше 30 вересня 2025 року, вступила у попередню змову з особою, відомості щодо якої виділені в окреме провадження (далі – ОСОБА_1), на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у вигляді встановлення групи інвалідності ОСОБА_6 для звільнення його від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п.2 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», при цьому повідомивши ОСОБА_1 про необхідність передачі їй коштів в сумі 15 000 доларів США. 
Так, 30 вересня 2025 року, близько 10 год. 45 хв., ОСОБА_1, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, одержала від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 22 000 доларів США (що станом на 30.09.2025 р., згідно з курсом НБУ, становило 908 987 грн. 20 коп.) для передачі ОСОБА_4 за подальший вплив на невстановлених в ході досудового розслідування членів експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, які, відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо прийняття ними рішення про встановлення ОСОБА_6 інвалідності, з метою його подальшого звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п.2 ст.23 Закону України «Про Мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
16 жовтня 2025 року, близько 16 год. 02 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку №29, що по вул.Сковороди в м. Хмельницькому, в ході розмови під час зустрічі з ОСОБА_1 (яка 08.10.2025 р. звернулась до правоохоронних органів із заявою про конфіденційне співробітництво та в подальшому діяла під їх контролем), повторно повідомила останню про необхідність передачі коштів, у загальній сумі 15 000 доларів США (частинами по 7000 та 8000 доларів США), за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у вигляді встановлення групи інвалідності ОСОБА_6 , для звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п.2 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Після цього, 17 жовтня 2025 року, близько 11 год. 25 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку №14, що по вул.Сковороди у м.Хмельницькому, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на виконання попередньої домовленості, отримала від ОСОБА_1 частину суми неправомірної вигоди - 7 000 доларів США (що, згідно з офіційним курсом НБУ станом на 17.10.2025 р., становить 291 450 грн. 60 коп.), в якості попередньо отриманої останньою від ОСОБА_6 , за подальший вплив на невстановлених в ході досудового розслідування членів експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, які, відповідно до ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, щодо прийняття ними рішення про встановлення ОСОБА_6 інвалідності, з метою його подальшого звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до п.2 ст.23 Закону України «Про Мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
За пропозицію здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання для себе та третьої особи неправомірної вигоди, а також одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинені за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_4 підлягає кримінальній відповідальності за ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, пояснивши, що не оспорює жодних обставин, які викладені в обвинувальному акті, щиро кається та жалкує про вчинене, а також підтвердила, що дійсно вона, маючи потребу, через боргові зобов`язання, у грошових коштах, в кінці вересня 2025 року познайомилась з жінкою (ОСОБА_1), яка шукала людину, що може допомогти зробити ОСОБА_6 групу інвалідності, та якій ОСОБА_4 , маючи намір знайти людей для оформлення вказаній особі інвалідності, повідомила про те, що може допомогти з отриманням ОСОБА_6 другої групи інвалідності строком на 3 роки за 15000 доларів США, частина з яких, в сумі 7000 доларів США, мала бути відразу передана ОСОБА_4 через ОСОБА_1, з якою обвинувачена ще зіздзвонювалась та двічі зустрічалась, так 16.10.2025 р., під час зустрічі, що відбулась по вул.Сковороди, 29, в м. Хмельницькому, на яку обвинувачена приїхала на автомобілі марки «ВАЗ», остання, в ході розмови, повторно повідомляла ОСОБА_1 щодо необхідності передання коштів частинами, в сумах 7000 та 8000 доларів США, та зобов`язалась, після передачі їй коштів, вирішити питання щодо встановлення групи інвалідності ОСОБА_6 , особисті документи якого мали бути також передані обвинуваченій, на її прохання, для виготовлення їх копій, оскільки надані ОСОБА_4 копії цих документів були неякісними. Під час чергової зустрічі, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу будинку №14, що по вул.Сковороди у м.Хмельницькому, близько 11 год. 25 хв. 17.10.2025 р. у зазначеному автомобілі отримала від ОСОБА_1 частину коштів, у сумі 7 000 доларів США, за сприяння у встановленні, членами експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, вказаної групи інвалідності ОСОБА_6 , відразу після цього ОСОБА_4 затримали працівники поліції. Свої протиправні дії ОСОБА_4 пояснив своїм бажанням, на той час, отримати грошові кошти, в сумі 7000 доларів США, які їй були вкрай потрібні на погашення боргу, розуміє, що вчиняючи вказані дії була не права, дуже жалкує про скоєне, неофіційно працевлаштувалась та в майбутньому вчиняти неправомірних дій не буде.
Вказані обставини вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення ніким не оспорюються, а тому, у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України, з`ясувавши в усіх учасників судового провадження чи правильно вони розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши їм, що в такому разі вони будуть позбавлені можливості оскаржувати ці обставини в апеляційному поряду, судом, за згодою усіх учасників судового провадження, визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо вищевказаних фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, як пропозиція здійснити вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, за надання для себе та третьої особи неправомірної вигоди, а також одержання неправомірної вигоди для себе та третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинені за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачена ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення досягла віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждала, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає ОСОБА_4 осудною та відповідальною за скоєне.
При обранні обвинуваченій виду та міри покарання, судом враховуються визначенні ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, у тому числі: ступінь тяжкості вчинененого кримінального правопорушення, особу виної, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також положення ч.2 ст. 50 КК України, згідно з якими, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. 
Суд враховує, що ОСОБА_4 вчинила умисне кримінальне правопорушення, проте вона повністю визнала свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та щиро розкаялась, що пом`якшує їй покарання. Обставини, які б обтяжували покарання, відсутні.
При цьому, визнаючи щире каяття обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд враховує, що ОСОБА_4 визнала факт вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, відверто визнала свою провину у вчиненні цього кримінального правопорушення, щиро жаліє з приводу цього та осуджує свою поведінку. Саме така поведінка обвинуваченої, як зазначив Верховний Суд у постанові від 18.09.2019 року (справа №166/1065/18), свідчить про її щире каяття.
Також суд враховує, що ОСОБА_4 є раніше не судимою особою, яка позитивно характеризується, неодружена, є особою з інвалідністю 3 групи, має матір похилого віку, за якою здійснює догляд та неофіційно працює прибиральницею, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вчинила нетяжкий злочин, від якого негативні наслідки для життя і здоров`я людей не настали.
Суд ураховує також позитивну посткримінальну поведінку обвинуваченої ОСОБА_4 , до належної процесуальної поведінки якої сторона обвинувачення претензій не мала. Під час судового розгляду ОСОБА_4 обов`язків належної явки до суду також не порушувала, виявила добровільну згоду, з урахуванням позиції заставодавця, на перерахування частини внесеної за неї застави, у розмірі 50000 грн., на спеціальний рахунок для збору коштів на підтримку Збройних сил України.
Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Така функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.
Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду у постанові від 15.01.2024 р. у справі №722/594/22 вказала: виправлення як мета покарання - це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу. Виправлення засудженого - це ті певні зміни в його особистості, які утримають його в подальшому від вчинення нових кримінальних правопорушень. З моральної точки зору, виправлення засудженого і є кінцевою метою покарання. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.
Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу.
Згідно з приміткою до ст.45 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.369-2 КК України, відноситься до корупційних.
Санкція ч.2 ст.369-2 КК України передбачає покарання у виді штрафу в розмірі від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк від двох до п`яти років.
Відповідно до ч.2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
Згідно з ч.2 ст.53 КК України, розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. 
Тобто, призначаючи особі покарання за ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України у виді штрафу, необхідно враховувати положення ч.2 ст. 53 КК України та вирішувати питання про визначення штрафу у розмірі, не меншому за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу. 
ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_1, вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, отримавши внаслідок вчинення цього злочину дохід в сумі 7000 доларів США, що в перерахунку у національну валюту, згідно з курсом НБУ на дату вчинення кримінального правопорушення, становить 291 450 грн. 60 коп.
Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винної та її майнового стану, обставини, яка пом`якшує покарання та знижує ступінь небезпечності обвинуваченої для суспільства, позиції прокурора щодо наявності такої обставини, висновку органу пробації щодо середніх ризиків вчинення обвинуваченою повторного кримінального правопорушення та її небезпеки для суспільства, в тому числі окремих осіб, а також щодо того, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе, враховуючи положення ч.2 ст.53 КК України, суд дійшов висновку про те, що за ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді штрафу, в розмірі не меншому, ніж отримана неправомірна вигода. 
Таке покарання, у виді штрафу в розмірі 17145 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, на переконання суду, буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самою обвинуваченою, так і іншими особами.
Підстав для призначення обвинуваченій більш суворого виду покарання, з передбачених санкцією ч.2 ст.369-2 КК України, у виді позбавлення волі, та для призначення ОСОБА_4 штрафу в меншому розмірі, зокрема й у тому, який передбачений санкцією вказаної статі, враховуючи характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, її роль у вчиненні в співучасті кримінального правопорушення, яка не є незначною, а також враховуючи положення ст.ст. 53, 63, 65 КК України, суд не вбачає.
Відповідно до вимог ст.100 КПК України, речові докази: грошові кошти в сумі 200 доларів США (які були надані Управлінням Служби безпеки України у Хмельницькій області, використовувались під час проведення контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту та які, відповідно до акту прийому-передачі майна на зберігання від 18.12.2025 р. (а.с.55), передані до АТ КБ «ПриватБанк» на відповідальне зберігання) слід повернути Управлінню Служби безпеки України у Хмельницькій області за належністю; імітаційні засоби (у вигляді купюр номіналом по 100 доларів США, з єдиною серією КВ462798601, в кількості 68 шт., які у сейф-пакеті № NPU6090490, згідно з квитанцією №888 від 16.12.2025 р. (а.с.54), передані до камери зберігання речових доказів Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області) – знищити; вилучені у ОСОБА_4 два мобільні телефони марки «Nokia» моделі «ТА-1253» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , чорного кольору) та марки «Redmi 13» моделі «Хіаоті Hyper OS» (рожевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , об`ємом пам`яті 128 Gb), зошит (у клітинку з чорновими записами) (які, згідно з квитанцією №803 від 30.10.2025 р. (а.с.53), передані до камери зберігання речових доказів Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області) – повернути обвинуваченій за належністю; мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і 1441» (синьо-помаранчевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з наявною e-Sim НОМЕР_7 та літій-іонною батареєю), який, згідно з квитанцією №889 від 16.12.2025 р. (а.с.96), переданий до камери зберігання речових доказів Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, – повернути ОСОБА_7 за належністю.
Надані сторонами кримінального провадження документи слід зберігати у матеріалах кримінального провадження.
Необхідність в арештах майна, накладених ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.10.2025 р. (справа №686/28212/25, провадження №1-кс/686/9918/25) та від 04.12.2025 р. (справа №686/28212/25, провадження №1-кс/686/11696/25) на вказані речові докази (грошові кошти, імітаційні засоби, 3 мобільні телефони та зошит), відпала, тому, на підставі ст.174 КПК України, ці арешти слід скасувати. 
Заставодавець ОСОБА_8 подала до суду заяву, в якій надала згоду на перерахування частини зі внесеної нею застави за ОСОБА_4 , у сумі 50000 грн., на зазначений заставодавцем офіційний рахунок, відкритий Національним банком України, на потреби Збройних Сил України. Обвинуваченою ОСОБА_4 також висловлено клопотання, підтримане захисником та прокурором, щодо перерахування означеної застави на підтримку Збройних Сил України. 
Відповідно до ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, якими, зокрема, є запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Застава, згідно з ч.1 ст.182 КПК України, полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.
Окрім цього, відповідно до ч.11 ст.182 КПК України, застава що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.
Згідно з ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
За наведених обставин, суд вважає можливим задовольнити клопотання щодо перерахування частини коштів, у сумі 50000 грн., зі внесених ОСОБА_8 у вигляді застави за ОСОБА_4 , на підтримку Збройних Сил України.
З метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої, ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, слід залишити запобіжний захід у виді застави, після припинення дії якого (набрання вироком законної сили), заставу, що 20.10.2025 р., відповідно до ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.10.2025 р. у справі №686/28212/25, за ОСОБА_4 була внесена ОСОБА_8 в загальній сумі 151400 грн. (двома платежами 2400 грн. та 149000 грн.) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Хмельницькій області, згідно квитанціями до платіжних інструкцій №0.0.4592997288.1 та №0.0.4592899807.1 від 20.10.2025 р., слід у частинах: - у сумі 101400 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_8 ; - у сумі 50000 грн. перерахувати на офіційний спеціальний рахунок, відкритий Національним банком України, для збору коштів на підтримку Збройних Сил України за реквізитами: Банк: Національний банк України, МФО 300001; Рахунок №UA843000010000000047330992708; Код ЄДРПОУ 00032106; Отримувач: Національний банк України.
Кримінальними правопорушеннями майнової шкоди не завдано, цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись ст.ст. 368 - 371, 374 - 376, 394, 395, 532 КПК України,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28, ч.2 ст.369-2 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 17145 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 291 465 грн. (двісті дев`яносто одна тисяча чотириста шістдесят п`ять гривень ).
Речові докази: 
- грошові кошти в сумі 200 доларів США (акт прийому-передачі майна на зберігання від 18.12.2025 р.) - повернути Управлінню Служби безпеки України у Хмельницькій області;
- імітаційні засоби, у вигляді 68 купюр серії КВ462798601 номіналом по 100 доларів США (квитанція №888 від 16.12.2025 р.) – знищити; 
- два мобільні телефони марки «Nokia» моделі «ТА-1253» (ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 ) та марки «Redmi 13» моделі «Хіаоті Hyper OS» (ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 ), зошит з чорновими записами (квитанція №803 від 30.10.2025 р.) – повернути обвинуваченій ОСОБА_4 ;
- мобільний телефон марки «Nomi» моделі «і 1441» (синьо-помаранчевого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з наявною e-Sim НОМЕР_7 та літій-іонною батареєю), який, згідно з квитанцією №889 від 16.12.2025 р., переданий до камери зберігання речових доказів Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області, – повернути ОСОБА_7 .
Документи, надані сторонами кримінального провадження, зберігати в матеріалах справи.
Арешти, накладені ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 19.10.2025 р. (справа №686/28212/25, провадження №1-кс/686/9918/25) та від 04.12.2025 р. (справа №686/28212/25, провадження №1-кс/686/11696/25) на вищевказані речові докази (грошові кошти, імітаційні засоби, 3 мобільні телефони та зошит), - скасувати.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 залишити попередній - у виді застави в розмірі 151400 грн. Після припинення його дії (набрання вироком законної сили): частину застави, в сумі 101400 грн., - повернути заставодавцю ОСОБА_8 (квитанції про сплату застави №0.0.4592997288.1 та №0.0.4592899807.1 від 20.10.2025 р.); іншу частину вказаної застави, в сумі 50000 грн., - перерахувати на офіційний спеціальний рахунок, відкритий Національним банком України, для збору коштів на підтримку Збройних Сил України за реквізитами: Банк: Національний банк України, МФО 300001; Рахунок №UA843000010000000047330992708; Код ЄДРПОУ 00032106; Отримувач: Національний банк України.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченій та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя