ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/3517/25 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Андрусенко О. О.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення сторін заяву про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Військова частина НОМЕР_2 про визнання протиправним та скасування наказу, 

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 18.03.2026 у цій справі позов задоволено повністю: визнано протиправними та скасовано пункти 2, 3, 5, 8 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2025 №1916А “Про результати службового розслідування за фактом розміщення командно-спостережного пункту 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону за межами батальйонного району оборони та безпідставної виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 посадовим особам 9 механізованої роти 3 механізованого батальйону” в частині, що стосується ОСОБА_1 . 
23.03.2026 представник позивача через систему «Електронний суд» подала заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 62500,00 грн.
26.03.2026 представник відповідача подав заяву, в якій заперечив щодо заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення, вказавши, що витрати на правову допомогу у сумі 62500,00 грн не відповідають критеріям співмірності.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 30.03.2026 призначено розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі у судовому засіданні на 11:30 02.04.2026, розгляд якої в подальшому було відкладено на 11:00 06.04.2026.
В судове засідання 06.04.2026 сторони не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 252 КАС України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення необхідно задовольнити частково з таких мотивів та підстав.
Згідно із частиною сьомою статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до частини третьої статті 143 КАС України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
За приписами частини п`ятої статті 143 КАС України у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
Як передбачено пунктом 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.
Частиною першою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
За приписами частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно із частинами третьою - п`ятою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як передбачено частинами шостою, сьомою статті 134 КАС України, у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.
Вирішенню питання про розподіл судових витрат передує врахування судом, зокрема, обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору, значення справи для сторін. При цьому принципи обґрунтованості та пропорційності розміру таких витрат до предмета спору повинні розглядатися, у тому числі, через призму принципу співмірності, який включає такі критерії: складність справи та виконаних робіт (наданих послуг); час, витрачений на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих послуг та виконаних робіт; ціна позову та (або) значення справи для сторони. Врахування таких критеріїв не ставиться законодавцем у залежність від результату розгляду справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Разом з цим при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 28.04.202, від 08.02.2022 у справах №640/3098/20 та №160/6762/21, від 18.08.2022 у справі №540/2307/21 та ін.
Таким чином, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої було ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним чи необґрунтованим щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: договір про надання правової допомоги від 07.03.2025 №03/2025-02, укладений між позивачем та Адвокатським бюро «Юлії Ковтунець», додаткова угода від 31.12.2025 №1 до договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 №03/2025-02, додаток №2 від 26.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 №03/2025-02, акт №2 приймання-передачі наданих послуг від 18.03.2026.
За змістом пунктів 1.1, 3.1, 3.2 договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 №03/2025-02 Адвокатське бюро зобов`язалося надати позивачу правову допомогу на умовах та в обсязі, визначеному цим Договором та чинним законодавством України; сторони домовились, що розмір гонорару визначається Додатком до даного Договору; клієнт здійснює 100 % оплату гонорару до моменту подання заяви до суду, якщо інше не встановлено Додатком чи Додатковою угодою до даного Договору.
Пунктом 1 Додатку № 2 від 26.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 №03/2025-02 сторонами погоджено перелік послуг та їх вартість; а пунктом 2 погоджено, що гонорар Бюро оплачується Клієнтом на банківські реквізити Бюро протягом тридцяти днів з моменту проголошення рішення судом першої інстанції. 
Актом №2 приймання-передачі наданих послуг від 18.03.2026 стверджується, що Адвокатським бюро було надано, а клієнтом (позивачем) прийнято юридичні послуги відповідно до додатку № 2 від 26.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 №03/2025-02, а саме: ознайомлення з матеріалами наданими Клієнтом (2000,00 грн); надання первинної правової консультації, повідомлення про всі ризики та можливі шляхи вирішення спору (1000,00 грн); розроблення тактики ведення судового процесу (2000,00 грн); підготовка та подання до суду позовної заяви (12000,00 грн); підготовка та подання до суду заяви про розгляд справи в режимі відеоконференції (1000,00 грн); підготовка та подання до суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору (1000,00 грн); підготовка та подання до суду клопотання про продовження процесуальних строків(1000,00 грн); підготовка та подання до суду клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору (1000,00 грн); підготовка та подання до суду клопотання про допит свідка (1000,00 грн); підготовка та подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву(4000,00 грн); підготовка та подання до суду клопотання про призначення почеркознавчої експертизи (2000,00 грн); підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів (одлине клопотання) (2000,00 грн); підготовка та подання до суду клопотання про витребування доказів у справі (1000,00 грн); участь адвоката в судових засідань (12.05.2025, 11.06.2025, 25.06.2025, 17.07.2025, 15.09.2025, 09.12.2025, 13.01.2026, 26.02.2026, 18.03.2026) (31500,00 грн). Загальна вартість наданих послуг становить 62500,00 грн.
Позивачем не подані докази фактичної оплати правничої допомоги в сумі 62500,00 грн, проте суд з урахуванням правового висновку у постановах Верховного Суду від 29.10.2020 (справа №686/5064/20), від 05.03.2021 (справа №200/10801/19-а), від 16.03.2021 (справа №520/12065/19), від 23.12.2021 (справа №280/1361/21) та ін. виходить з того, що відшкодуванню підлягають витрати незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, а також звертає увагу на пункт 2 Додатку № 2 від 26.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 07.03.2025 №03/2025-02, де сторони погодили, що гонорар Бюро оплачується Клієнтом на банківські реквізити Бюро протягом тридцяти днів з моменту проголошення рішення судом першої інстанції.
Вирішуючи питання обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу та пропорційності їх складності правовому супроводу цієї справи, суд зазначає, що предметом позову є наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 14.03.2025 №1916А «Про результати службового розслідування за фактом розміщення командно-спостережного пункту 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону за межами батальйонного району оборони та безпідставної виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 посадовим особам 9 механізованої роти НОМЕР_3 механізованого батальйону», спірні правовідносини регулюються Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» та Дисциплінарним статутом Збройних Сил України та великої кількості підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню і застосуванню, не передбачають. Також варто зауважити, що такі послуги як ознайомлення з матеріалами наданими клієнтом, надання первинної правової консультації, повідомлення про всі ризики та можливі шляхи вирішення спору, розроблення тактики ведення судового процесу по суті зводяться до підготовки та подання позовної заяви до суду. 
На думку суду, виходячи із приписів частин третьої, п`ятої статті 134, частини дев`ятої статті 139 КАС України, враховуючи ту обставину, що позовна заява у справі №140/3517/25 була подана в інтересах трьох позивачів, в тому числі ОСОБА_1 (в подальшому ухвалою суду від 10.04.2025 було роз`єднано позовні вимоги в самостійні провадження), а також те, що процесуальні документи, підготовлені адвокатом, тільки доповнювали попередні доводи позовної заяви, участь у судових засіданнях представник позивача брала у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, що зменшувало витрати її часу, пов`язані з розглядом справи, справедливим розміром відшкодування позивачу фактично понесених витрат на професійну правничу допомогу у цій справі за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів є сума 10000,00 грн; решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.
Керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

Заяву представника позивача – адвоката Ковтунець Юлії Сергіївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн (десять тисяч грн 00 коп.).
У задоволенні решти вимог заяви відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко