ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

02 березня 2026 року м. Житомир справа № 240/20278/25
категорія 106030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дій та бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні та виплаті йому індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року до 26.02.2020 року в неповному обсязі, а саме: з порушенням абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 , нарахувати і виплатити йому різницю індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року до 26.02.2020 року в загальній сумі 97 479,29 грн., відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, із одночасним відрахуванням 1,5% військового збору та із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44;
- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , яка виразилась у не нарахуванні та невиплаті йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити йому компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 року по день фактичної виплати індексації грошового забезпечення включно за весь час затримки виплати.
Позовні вимоги Позивача мотивовані тим, Позивач проходив військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 і за період проходження військової служби з 01.03.2018 року по 26.02.2020 року Позивачу не нараховувалася та не виплачувалася індексація його грошового забезпечення щомісячно у фіксованій сумі в розмірі 4079,22 гривень, що сумарно становить 97 479,29 грн. На звернення Позивача щодо нарахування та виплати такої індексації Позивач отримав листа від 02.06.2025 року, до якого були долучені копії карток особового рахунку Позивача, з яких вбачається, що Позивачу індексація грошового забезпечення за спірний період у фіксованому розмірі не нараховувалася і не виплачувалася. Позивач вважає, що має право на таку суму індексації грошового забезпечення і на компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої індексації грошового забезпечення та компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб.

Ухвалою судді від 26.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження за правилам спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Представник Відповідача, Військової частини НОМЕР_1 , направив до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив і зазначив, що Позивачу за період з 01.03.2018 року по 26.02.2020 року індексація його грошового забезпечення нараховувалася та виплачувалася у повній відповідності до вимог чинного законодавства у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних груп. У відзиві зазначається, що чинне законодавство не передбачає нарахування та виплату індексації грошового забезпечення у "фіксованому розмірі". На думку Відповідача, Позивачем пропущено місячний строк для звернення до суду з даним позовом.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав для проведення індексації грошових доходів громадян, в тому числі військовослужбовців, регулюються правовими нормами Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-XII "Про індексацію грошових доходів населення" (далі - Закон № 1282-XII) та Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III (надалі - Закон № 2050-III), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивач проходив військовому службу і згідно наказу начальника Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2020 року №39 звільнений з військової служби, його календарна вислуга років становить 06 років 03 місяці -1день, в тому числі безперервна 03 роки 00 місяців 00 днів.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що Позивачу індексація його грошового забезпечення за період з грудня 2018 року по лютий 2020 року у відповідних розмірах нараховувалася та виплачувалася, що підтверджується копіями карток особового рахунку Позивача, які долучені до позову та досліджені судом.

Суть спору між сторонами в даній справі зведена виключно до наявності у Позивача права на індексацію грошового забезпечення за спірний період із врахуванням вимог абзаців 4,5,6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078, обчисливши щомісячний розмір індексації 4 079,22 грн., як різницю між сумою індексації, обчисленої в березні 2018 року із застосуванням індексів споживчих цін, що відповідають місяцю підвищення посадового окладу січень 2008 року, і розміром підвищення доходу в березні 2018 року.
Суд враховує, що індексація заробітної плати - це механізм її підвищення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг (ст.1 Закону №1282-XII). Порядок проведення індексації грошових доходів населення затверджено постановою КМУ від 17.07.2003 № 1078 (надалі - Порядок № 1078). Розрахунок самої індексації, оскільки вона покликана захистити доходи населення від інфляції, ґрунтується на індексі споживчих цін (індексі інфляції), який щомісяця публікується Держстатом України.
Безспірно, в розумінні вимог Закону №1282-XII та Порядку № 1078 для індексації заробітної плати необхідно визначити два показники: базовий місяць та коефіцієнт індексації. Базовий місяць — це місяць останнього підвищення окладів.
Коефіцієнт індексації обчислюється на базі щомісячних індексів інфляції. Розрахунок ведеться зростаючим підсумком шляхом перемноження індексів інфляції (поділених на 100), починаючи з місяця, наступного за базовим - до перевищення порогу індексації.

Суд погоджується із доводами Позивача, що відповідно до абзацу другого пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.
Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.
Згідно абзацу другого пункту 5 Порядку №1078 обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

Суд враховує, що підвищення окладів (посадових та за військовим званням) для військовослужбовців, до яких відносився Позивач, мало місце з 01.03.2018 року згідно постанови КМ України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб" №704 від 30.08.2017року в редакції від 24.02.2018 року, що набрала чинності з 01.03.2018 року.
Таким чином, базовим місяцем для спірного обчислення є березень 2018 року, а розрахунок - з наступного за базовим.
За офіційними даними Державної служби статистики індекс споживчих цін (індекс інфляції) в березні 2018 року становив 101,1%, у квітні 2018року - 100,8%, в травні 2018 року - 100,0%, в червні 2018 року - 100,0%, в липні 2018 року - 99,3%, в серпні 2018 року - 100,0%, у вересні 2018 року - 101,9%, в жовтні 2018 року - 101,7%.
Тобто, відповідно до офіційних даних поріг індексації в 103% було перевищено лише в жовтні 2018 року (100,8% х 100,0% х 100,0% х 99,3% х 100,0% х 101,9% х 101,7% та поділити на 100).
Приписами ст.3 Закону №1282-XII прямо зазначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Відповідно до вимог пункту 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Враховуючи, що офіційне опублікування індексу споживчих цін, який засвідчив перевищення порогу в 103%, мало місце в листопаді 2018 року, у Позивача право на індексацію його грошового забезпечення виникло лише в грудні 2018 року.

Позивачем до позову долучено копії карток особового рахунку Позивача на підтвердження проведення індексації грошового забезпечення Позивача за період з грудня 2018 року по лютий 2020 року та її розміри.
На підтвердження протиправності нарахування такої індексації за вказаний період Позивачем наведено правові висновки Верховного Суду у постанові від 28.09.2022 року у справі №400/1119/21 щодо нарахування індексації грошового забезпечення військовослужбовців після 01.03.2018 року у "фіксованому розмірі". 
Суд враховує, що Верховний Суду в даній постанові прямо зазначив, що Закон України "Про індексацію грошових доходів населення" та Порядок № 1078 у період існування спірних правовідносин (з 01.03.2018 до 01.08.2020) не містили в собі такого поняття як "фіксована сума індексації".
Крім того, Верховний Суду в даній постанові прямо зазначив, що місяцем, в якому офіційно опублікований індекс споживчих цін за жовтень 2018 року є листопад 2018 року, тобто, підвищення заробітної плати військовослужбовця у зв`язку з її індексацією повинно здійснитись у грудні 2018 року.
В даній постанові та в інших постановах Верховного Суду зазначається, що для визначення розмірі індексації грошового забезпечення військовослужбовця (конкретних позивачів у справах) слід враховувати, що у березні 2018 року прожитковий мінімум складав 1762,00 грн, величина приросту індексу споживчих цін 253,30%.

Разом з тим, Позивачем та його представником безпідставно зроблено висновок, що для розрахунку розміру індексації грошового забезпечення саме Позивача слід враховувати величину приросту індексу споживчих цін в розмірі 253,30%.

Позивач та його представник не врахували, що така величина приросту індексу споживчих цін в розмірі 253,30% розрахована з огляду на те, що за офіційними даними Державної служби статистики України за період з січня 2008 року по березень 2018 року поріг індексації перевищував 38 разів. Тобто, такий розрахунок зроблено за період з січня 2008 року по березень 2018 року як добуток 38 величин приросту індексу споживчих цін.

Разом з тим, як вже зазначалося судом, згідно наказу начальника Військової частини НОМЕР_1 від 26.02.2020 року №39 безперервна вислуга Позивача становить 03 роки 00 місяців 00 днів. Тобто, поріг індексації споживчих цін, що мав місце до зарахування Позивача на військову службу, не підлягає врахуванню для визначення приросту індексу споживчих цін при нарахуванні індексації грошового забезпечення Позивача з 01.03.2018 року.

Інших доводів щодо протиправності дій Військової частини НОМЕР_1 при нарахуванні та виплаті Позивачу індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 року до 26.02.2020 року в позові не наведено.
Зазначене дає право суду зробити висновок, що індексація грошового забезпечення Позивача за період з грудня 2018 року по лютий 2020 року була проведена і відповідно виплачена Позивачу.

Одночасно суд частково погоджується з доводами Позивача, що відповідно до вимог ст.1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19.10.2000 року № 2050-III (надалі - Закон № 2050-III) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Як зазначено в ст.4 цього ж Закону № 2050-III, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
За приписами ст.3 Закону № 2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Як вже зазначалося судом, до матеріалів справи Позивачем долучено довідку про нарахування та виплату Позивачу відповідних сум індексації його грошового забезпечення за відповідні періоди, що виключає підстави для нарахування та виплати компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, так як такі доходи Позивачу були нараховані та виплачені своєчасно.

Одночасно суд частково погоджується з доводами Позивача, що правові норми Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44, передбачають право Позивача на компенсацію сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення.
Разом з тим, висновок суду щодо відсутності підстав для нарахування та виплати Позивачу індексації грошового забезпечення за спірний період виключає наявність підстав для нарахування та виплати йому компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що підлягали утримуванню з такої частини грошового забезпечення.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись статтями 2, 9, 77, 90, 139, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк

02.03.26