ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
16.02.2026	Справа № 910/14583/25	

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, 5) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙПЕР ТОРГ" (01033, місто Київ, вул. Саксаганського, будинок 61/17) про стягнення 18 710,76 грн,
Без виклику сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

24.11.2025 в системі «Електронний суд» представником Акціонерного товариства "Українська залізниця" сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙПЕР ТОРГ" про стягнення 18 710,76 грн. та була передана 25.11.2025 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у січні та травні 2025 підрозділами регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця на підставі трьох гарантійних листів відповідача було здійснено ремонт вагонів.
Оскільки відповідачем оплату за надані роботи здійснено не було, позивач просить стягнути 18 710,76 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. 
Ухвала про відкриття провадження у справі від 01.12.2025 була надіслана на адреси учасників справи в їх електронні кабінети та доставлено зокрема відповідачу 01.12.2025 о 21:14 год., що підтверджується повідомленням про доставку електронного листа.
Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Відповідно до частини другої ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні положення містяться у частині дев`ятій ст. 165 ГПК України.
Частиною першою ст. 252 ГПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно частини восьмої ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
Частинами першою та другою ст. 161 ГПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.
З огляду на вказані приписи ГПК України, оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву відповідно до частини першої ст. 251 ГПК України, суд приходить до висновку, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами у відповідності до приписів частини дев`ятої ст. 165 ГПК України та частини другої ст. 178 ГПК України.
Частиною четвертою ст. 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

Акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - Товариство) утворене та діє відповідно до Закону України «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», постанови Кабінету Міністрів України від 25.06.2014 № 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», Статуту акціонерного товариства "Українська залізниця", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 р. № 735 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19 грудня 2023 р. №1338) (текст Статуту АТ «Укрзалізниця» у вільному доступі на офіційному інтернет-сайті Кабінету Міністрів України).
Відповідно до абз.2 п.18 Статуту Товариства - Товариство утворює філії, представництва, інші відокремлені підрозділи без статусу юридичної особи як на території України, так і за її межами, які діють на підставі положень.
Таким чином, регіональна філія «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», є структурним підрозділом АТ «Укрзалізниця», має свій баланс, здійснює господарську діяльність і має повноваження діяти від імені АТ «Укрзалізниця».
Порядком експлуатації власних вантажних вагонів на залізничному транспорті загального користування регламентують Правила експлуатації власних вантажних вагонів затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 29.01.2015 року №17, відповідно до пункту 1.1 яких Правила є обов`язковими при перевезеннях вантажів вагонами, що перебувають у власності перевізників, операторів, підприємств, установ, організацій, фізичних осіб - підприємців, які орендують їх в інших власників або якими вони володіють на підставі договору управління майном, договору про спільну діяльність тощо.
Відповідно до пункту 4.1 вказаних Правил випуск власних вантажних вагонів на колії загального користування допускається після відповідного огляду їх технічного стану працівниками вагонного господарства, а для перевезення небезпечного вантажу в спеціалізованих вагонах - при пред`явленні відправником вантажу працівникам станцій і вагонного господарства свідоцтва про технічний стан вагона, що гарантує безпеку перевезення цього вантажу.
Разом з тим, абзацом 1 п. 12.1 розділу 12 «Технічне обслуговування і ремонт рухомого складу, в тому числі спеціального самохідного рухомого складу» Правил технічної експлуатації залізниць, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 20 грудня 1996 року № 411, визначено, що забороняється випускати в експлуатацію і допускати до руху в поїздах рухомий склад, у тому числі спеціальний рухомий склад, що має несправності, які загрожують безпеці руху, порушують охорону праці, а також ставити в поїзди вантажні вагони, стан яких не забезпечує збереження вантажів, що перевозяться.
Згідно вимог пункту 6.1.8 Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації - ЦВ-0043, затвердженої наказом Укрзалізниці від 25.09.2008 року № 417-Ц, При виявленні несправностей, що вимагають відчеплення вагонів, оглядач повідомляє по телефону чи радіозв`язку оператора ПТО про обсяг ремонту, виписує в двох екземплярах повідомлення форми ВУ-23М, якщо вагон загрожує безпеці руху, оглядач на звороті форми ВУ-23М вказує швидкість з якою вагон повинен прямувати до місця виконання ремонту і передає черговому по станції та оператору ПТО. Цю роботу контролює керівник зміни.
В свою чергу, порядок складання облікових та звітних форм при виявленні несправного стану вагонів врегульовано «Методичними вказівками з порядку складання облікових та звітних форм по вагонному господарству» - ЦВ-0127, які затвердженні та введені в дію Наказом Укрзалізниці від 01.04.2011 року № 114-Ц (далі - Методичні вказівки).
Зазначені вище Методичні вказівки не містять вимог, зокрема, про складання вказаних дефектних відомостей форми ВУ-22 та повідомлень форми ВУ-23М, ВУ-36М у присутності уповноваженого представника платника ремонту несправних вагонів, рівно як і вимог про засвідчення підписом цих дефектних відомостей та повідомлень з боку платника ремонту несправних вагонів.
У відповідності до пункту 5.15 вказаних Методичних вказівок повідомлення форми ВУ-23М є документом, що засвідчує технічно несправний стан вагона, і є підставою для перерахування вагонів із робочого парку до неробочого до числа несправних. 
Згідно з пунктом 5.15.2 Методичних вказівок повідомлення видається на кожний вантажний вагон, рефрижераторну секцію інвентарного парку Укрзалізниці та на власні вагони, що підлягають капітальному, деповському і технічному обслуговуванню з відчепленням (ТОв-1, ТОв-2).
У січні та травні 2025 підрозділами регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця на підставі трьох гарантійних листів Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙПЕР ТОРГ" було здійснено ремонт вагонів.
Згідно гарантійного листа №420 від 06.01.2025 у січні 2025 року при огляді працівниками Позивача (оглядачами вагонів) вантажних вагонів Відповідача, на регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» були забраковано несправний вагон №24200131.
Для виконання технічного обслуговування при підготовці вантажного вагону до перевезень з відчепленням від складу потяга (далі - ТОв-1, ТОв-2) вищезазначені вагони були відчеплені від поїзда та подані на відповідні ремонтні колії, відповідного ПТО (пунктів технічного обслуговування) виробничого підрозділу Служби роботи станцій регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Виробничим підрозділом Служби роботи станцій регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було проведено технічне обслуговування вагону №24200131 про що було складено Повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагону (форма ВУ-23М): від 04.01.2025 року №9941. Вагон затримано та складено акт загальної форми про початок затримки №75.
Про виявлення несправностей вагону було повідомлено Відповідача, який у свою чергу, надав Позивачу гарантійний лист №420 від 06.01.2025 та просив відремонтувати вказаний несправний вагон.
Після отримання гарантійного листа складено акт загальної форми №110 про закінчення затримки вагону та на підставі пам`ятки про подання вагонів подано на під`їзні ремонтні колії, а після ремонтну забрано на підставі пам`ятки про забирання вагонів.
На підставі актів загальної форми та пам`яток про подавання та забирання вагонів складено відомості плати за користування вагонами та відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу та нараховано додаткові послуги.
Згідно вимог Інструкції "Норми простою вантажних вагонів при деповському ремонті, технічному обслуговуванні з відчепленням, та підготовці до навантаження" - ЦВ-0064, затвердженої наказом Укрзалізниці від 14.06.2005 року №164-Ц, загальний час простою на коліях ПТО (пункту технічного обслуговування) вагонів складає не більше 13 годин.
З метою недопущення збільшення простою вагона в очікуванні ремонту працівники ПТО керувалися гарантійними листами, які було направлено на електронну пошту.
Позивач зазначає, що між сторонами склались господарські договірні відносини у спрощений спосіб у розумінні ч.1 ст. 181 ГК України (чинний на час виникнення спірних правовідносин).
Для виконання технічного обслуговування при підготовці вантажного вагону до перевезень з відчепленням від складу потяга, вищезазначені вагони були відчеплені від поїзда та подані на відповідні ремонтні колії відповідного ПТО (пункту технічного обслуговування) виробничого підрозділу Служби роботи станцій регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця».
Відчеплення вагону для виконання ТОв-1, ТОв-2 виконували оглядачі-ремонтники вагонів ПТО (пункту технічного обслуговування) згідно вимог пункту 6.2.1 Інструкції з технічного обслуговування вагонів в експлуатації - ЦВ-0043), затвердженої наказом Укрзалізниці від 25.09.2008 року № 417-Ц.
По закінченню ТОв-1, ТОв-2 на вказаний вагон було складено Повідомлення про приймання вантажних вагонів із ремонту (форма ВУ-36М) №163 від 07.01.2025.
Перелік ремонтних робіт, виконаних на даних вагонах, вказано в дефектній відомості на ремонт вантажних вагонів (форма ВУ-22) від 07.01.2025 року на вагон №24200131. 
Повідомлення форми ВУ-36М (далі - повідомлення) є документом, що засвідчує виконання ремонту вагона у повній відповідності до чинної НД, настанов з ремонту, ТУ, КД на вагон та підтверджує придатність вагона для подальшої експлуатації. На підставі повідомлення відремонтовані вагони знімаються з обліку несправних та перераховуються у робочий парк.
Як вказує позивач, Відповідачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт від належної якості не надходило, будь-які заперечення щодо повного та не належного виконання ремонтних робіт з боку Відповідача відсутні. 
Позивач виставив Відповідачу рахунок №1034/016 від 28.01.2025 на оплату послуг за проведене технічне обслуговування з відчепленням вагону №24200131 на суму 6726,02 грн з ПДВ, куди включено плату за послугу з технічного обслуговування розрахованого на підставі калькуляції, збору за подавання та забирання вагонів та за маневрову роботу.
Позивач зазначає, що Відповідачем зазначений рахунок не оплачено.
Згідно з пунктом 4 Правил користування вагонами і контейнерами, затверджених Наказом Міністерства транспорту України №113 від 25.02.1999 року, плата за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу нараховується за Відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (форма ГУ-46а), які оформляються на підставі Пам`яток про подавання/забирання вагонів.
Відомості плати за користування вагонами, контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу, Пам`ятки про подавання/забирання вагонів, Пам`ятки про видачу/приймання контейнерів, Повідомлення про закінчення вантажних операцій з вагонами оформляються в електронному або паперовому вигляді. 
Позивач зазначає, що для проведення технічного обслуговування, вагон спочатку було подано в ремонт, а після ремонту вагон був випущений з ремонту та стосовно нього станцією Ізов було надано обов`язкові залізничні послуги, а саме: подавання, забирання, маневрова робота, користування.
Надання інших послуг пов`язаних з технічним обслуговуванням вагону №24200131 (гарантійний лист №420) підтверджуються: актами загальної форми № 75 від 04.01.2025 та №110 від 07.01.2025, пам`ятками про подавання та забирання вагонів від 07.01.2025 №12, відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу №07010037, №07010040.
По факту наданих послуг на адресу Відповідача було направлено рахунки, акти виконаних робіт, калькуляції, акти загальної форми, відомості та пам`ятки про подавання/забирання вагонів.
Послуги надані згідно гарантійного листа №438 від 27.01.2025.
У січні 2025 року вагон №67621763 було повернуто вагон з Республіки Польща по причині технічної несправності. Дану обставину засвідчено актом загальної форми №502 від 26.01.2025.
Для виконання технічного обслуговування при підготовці вантажного вагону до перевезень з відчепленням від складу потяга (далі - ТОв-1, ТОв-2) вищезазначені вагони були відчеплені від поїзда та подані на відповідні ремонтні колії, відповідного ПТО (пунктів технічного обслуговування) виробничого підрозділу Служби роботи станцій регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця». 
Виробничим підрозділом Служба роботи станцій регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було проведено технічне обслуговування вагону №67621763 за результатами чого було складено Повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагону (форма ВУ-23М) від 26.01.2025 року №92. Вагон затримано та складено акт загальної форми про початок затримки №502.
В обов`язковому порядку, про виявлення несправностей вагону було повідомлено Відповідача, який в свою чергу, надав Позивачу гарантійний лист №438 від 27.01.2025 та просив відремонтувати вказаний несправний вагон.
Після отримання гарантійного листа складено акт загальної форми №536 про закінчення затримки вагону. Та на підставі пам`ятки про подання вагонів подано на під`їзні ремонтні колії, а після ремонтну забрано на підставі пам`ятки про забирання вагонів.
На підставі актів загальної форми та пам`яток про подавання та забирання вагонів складено відомості плати за користування вагонами та відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу та нараховано додаткові послуги.
Як зазначає Позивач про несправність вагонів та необхідність його ремонту Відповідач був повідомлений та фактично надав згоду на його ремонт силами Позивача, гарантуючи оплату усіх витрат пов`язаних з його ремонтом, що підтверджується гарантійним листом Відповідача.
З метою недопущення збільшення простою вагона в очікуванні ремонту працівники ПТО керувалися гарантійним листом, який було направлено на електронну пошту. 
З огляду на що Позивач вважає, що між сторонами склались господарські договірні відносини у спрощений спосіб у розумінні ч.1 ст. 181 ГК України (чинний на час виникнення спірних правовідносин).
По закінченню ТОв-1, ТОв-2 на вказаний вагон було складено Повідомлення про приймання вантажних вагонів із ремонту (форма ВУ-36М) №193 від 28.01.2025.
Перелік ремонтних робіт, виконаних на даних вагонах, вказано в дефектній відомості на ремонт вантажних вагонів (форма ВУ-22) від 28.01.2025 року на вагон №67621763. 
Повідомлення форми ВУ-36М (далі - повідомлення) є документом, що засвідчує виконання ремонту вагона у повній відповідності до чинної НД, настанов з ремонту, ТУ, КД на вагон та підтверджує придатність вагона для подальшої експлуатації. На підставі повідомлення відремонтовані вагони знімаються з обліку несправних та перераховуються у робочий парк.
Позивач зазначає, що Відповідачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт від належної якості не надходило, будь-які заперечення щодо повного та не належного виконання ремонтних робіт з боку Відповідача відсутні.
Позивач виставив Відповідачу рахунок №1097/016 від 18.02.2025 на оплату послуг за проведене технічне обслуговування з відчепленням вагону №67621763 на суму 6361,74 грн з ПДВ, куди включено плату за послугу з технічного обслуговування розрахованого на підставі калькуляції, збору за подавання та забирання вагонів, за маневрову роботу та плату за користування вагонами. 
Позивач вказує, що Відповідачем зазначений рахунок не оплачено.
Позивач зазначає, що для проведення технічного обслуговування, вагон спочатку було подано в ремонт, а після ремонту вагон був випущений з ремонту та стосовно нього станцією Ізов було надано обов`язкові залізничні послуги, а саме: подавання, забирання, маневрова робота, користування.
Надання інших послуг пов`язаних з технічним обслуговуванням вагону №67621763 (гарантійний лист №438) підтверджуються: актами загальної форми № 502 від 26.01.2025 та №536 від 27.01.2025, пам`яткою про подавання вагонів №51 від 28.01.2025, пам`яткою про забирання вагонів №39 від 28.01.2025, відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу №27010109, №28010119, відомістю плати за користування вагонами №29010128.
По факту наданих послуг на адресу Відповідача було направлено рахунки, акти виконаних робіт, калькуляції, акти загальної форми, відомості та пам`ятки про подавання/забирання вагонів.
Послуги надані згідно гарантійного листа №504 від 06.05.2025.
У травні 2025 року вагон №52416872 було повернуто вагон з Республіки Польща по причині технічної несправності. Дану обставину засвідчено актом загальної форми №2426 від 07.05.2025 та складено Повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагону (форма ВУ-23М) від 07.05.2025 року №1049.
Про виявлення несправностей вагону було повідомлено Відповідача.
Відповідач надав Позивачу гарантійний лист №504 від 06.05.2025 та просив відремонтувати вказаний несправний вагон.
Для виконання технічного обслуговування при підготовці вантажного вагону до перевезень з відчепленням від складу потяга (далі - ТОв-1, ТОв-2) вищезазначені вагони були відчеплені від поїзда та подані на відповідні ремонтні колії, відповідного ПТО (пунктів технічного обслуговування) виробничого підрозділу Служби роботи станцій регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця». 
Виробничим підрозділом Служба роботи станцій регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» було проведено технічне обслуговування вагону №52416872.
Після отримання гарантійного листа складено акт загальної форми №2427 про закінчення затримки вагону та на підставі пам`ятки про подання вагонів подано на під`їзні ремонтні колії, а після ремонтну забрано на підставі пам`ятки про забирання вагонів.
На підставі актів загальної форми та пам`яток про подавання та забирання вагонів складено відомості плати за користування вагонами та відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу та нараховано додаткові послуги. 
Позивач зазначає, що про несправність вагонів та необхідність його ремонту Відповідач був повідомлений та фактично надав згоду на його ремонт силами Позивача, гарантуючи оплату усіх витрат пов`язаних з його ремонтом, що підтверджується гарантійним листом Відповідача.
З метою недопущення збільшення простою вагона в очікуванні ремонту працівники ПТО керувалися гарантійним листом, який було направлено на електронну пошту.
Позивач вважає, що між Позивачем і Відповідачем склались господарські договірні відносини у спрощений спосіб у розумінні ч.1 ст. 181 ГК України (чинний на час виникнення спірних правовідносин).
По закінченню ТОв-1, ТОв-2 на вказаний вагон було складено Повідомлення про приймання вантажних вагонів із ремонту (форма ВУ-36М) №114 від 18.05.2025. 
Перелік ремонтних робіт, виконаних на даних вагонах, вказано в дефектній відомості на ремонт вантажних вагонів (форма ВУ-22) від 18.05.2025 року на вагон №52416872. Повідомлення форми ВУ-36М (далі - повідомлення) є документом, що засвідчує виконання ремонту вагона у повній відповідності до чинної НД, настанов з ремонту, ТУ, КД на вагон та підтверджує придатність вагона для подальшої експлуатації. 
На підставі повідомлення відремонтовані вагони знімаються з обліку несправних та перераховуються у робочий парк.
Позивач повідомляє, що Відповідачем претензій щодо виявлення відхилень при виконанні робіт від належної якості не надходило, будь-які заперечення щодо повного та не належного виконання ремонтних робіт з боку Відповідача відсутні.
Позивач виставив Відповідачу рахунок №1865/016 від 30.06.2025 на оплату послуг за проведене технічне обслуговування з відчепленням вагону №52416872 на суму 5623,00 грн з ПДВ, куди включено плату за послугу з технічного обслуговування розрахованого на підставі калькуляції, збору за подавання та забирання вагонів, за маневрову роботу та плату за користування вагонами. Відповідачем зазначений рахунок не оплачено.
Позивач зазначає, що для проведення технічного обслуговування, вагон спочатку було подано в ремонт, а після ремонту вагон був випущений з ремонту та стосовно нього станцією Ізов було надано обов`язкові залізничні послуги, а саме: подавання, забирання, маневрова робота, користування.
Надання інших послуг пов`язаних з технічним обслуговуванням вагону №52416872 (гарантійний лист №504) підтверджуються: актами загальної форми № 2426 від 07.05.2025 та №2427 від 07.05.2025, пам`яткою про подавання вагонів №282 від 18.05.2025, пам`яткою про забирання вагонів №223 від 18.05.2025, відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу №2305777, №2305778, відомістю плати за користування вагонами №27050838.
По факту наданих послуг на адресу Відповідача було направлено рахунки, акти виконаних робіт, калькуляції, акти загальної форми, відомості та пам`ятки про подавання/забирання вагонів.
Позивач, з метою досудового врегулювання спору та для вирішення питання про повернення заборгованості, направив на адресу Відповідача претензію від 03.10.2025.
Лист вручено 14.10.2025 уповноваженому представнику за довіреністю. 
Поміж тим як вказує позивач оплати за надані послугу здійснено не було, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
За приписами частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 638 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
У частиною 1 статті 181 Господарського кодексу України зазначено, що господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано відповідачеві послуги на загальну суму 18710,76 грн, що підтверджується зокрема: рахунком №1034/016 на суму 6726,02 грн, рахунком №1097/016 на суму 6361,74 грн та рахунком №1865/016 на суму 5623,00 грн.
Окрім того в матеріалах справи наявні гарантійні листи надані відповідачем: №420 від 06.01.2025, №438 від 27.01.2025, №504 від 06.05.2025.
Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.
Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.
Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.
При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.
Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.
Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Відповідачем не надано жодних заперечень стосовно заявлених позовних вимог.
Відповідно до ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.
Днем пред`явлення вимоги кредитором слід вважати день, у який боржник одержав надіслану йому вимогу, а в разі якщо вимогу надіслано засобами поштового зв`язку і підприємством зв`язку здійснено повідомлення про неможливість вручення поштового відправлення, то днем пред`явлення вимоги є дата оформлення названим підприємством цього повідомлення.
Оскільки згаданою статтею 530 Цивільного кодексу України не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, останній може здійснити своє право як шляхом надіслання платіжної вимоги-доручення, так і шляхом звернення до боржника з листом, телеграмою, надіслання йому рахунка (рахунка-фактури) тощо. При цьому якщо боржник (відповідач) заперечує одержання ним такої вимоги, кредитор (позивач) зобов`язаний подати господарському суду докази її надіслання боржникові. Останній, зі свого боку, не позбавлений права подати докази неодержання ним вимоги кредитора (наприклад, довідку підприємства зв`язку про ненадходження на адресу боржника відповідного рекомендованого поштового відправлення). Ухилення боржника від одержання на підприємстві зв`язку листа, що містив вимогу (відмова від його прийняття, нез`явлення на зазначене підприємство після одержання його повідомлення про надходження рекомендованого або цінного листа) не дає підстав вважати вимогу непред`явленою.
Судом встановлено, що позивачем направлялась письмова претензія від 03.10.2025 №Д-2/6578-н (цінним листом з описом вкладення) на адресу відповідача з вимогою здійснити оплату у сумі 18710,76 грн., яка була отримана відповідачем 14.10.2025. 
Однак, станом на дату розгляду справи у суді відповідачем не надано суду доказів сплати грошових коштів на користь позивача у розмірі 18710,76 грн.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у відповідача наявна заборгованість у розмірі 18710,76 грн, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Частинами 1-2 статті 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
Відповідно до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до частин 1-3 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку з задоволенням позову у повному обсязі.
Враховуючи що суддя Демидов В.О. перебував у відпустці, рішення у даній справі винесено у перший робочий день 16.02.2026.
Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙПЕР ТОРГ" (01033, місто Київ, вул. Саксаганського, будинок 61/17, код ЄДРПОУ 44512590) на користь Акціонерного товариства «Українська залізниця» (вул. Єжи Гедройця, буд. 5, м. Київ, 03150; код ЄДРПОУ 40075815) заборгованість у розмірі 18 710 (вісімнадцять тисяч сімсот десять) грн. 76 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.
4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 16.02.2026 

Суддя Владислав ДЕМИДОВ