Справа № 344/15311/25 
Провадження № 2/344/1050/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ 

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі: 
головуючого-судді Татарінової О.А., 
секретаря Гарасимів А.В., 
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу, - 
В С Т А Н О В И В: 

Представник позивача звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2006 року між ПАТ «УкрСиббанк», правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 11069168000, згідно якого позичальнику надано кредитні кошти в розмірі 23 200,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом на умовах повернення коштів у розмірах та строки, встановлених графіком погашення кредиту, та не пізніше 31.10.2013. 
Для забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором 01.11.2006 року між Банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 1/11069168000-П, згідно якого вказана особа зобов`язалась відповідати за належне виконання позичальником обов`язків за кредитним договором № 11069168000. 
12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Кей-Колект» з іншої укладено договір факторингу, згідно умов якого ТОВ «Кей-Колект», що виступило як фактор, зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» - клієнт. 
Згідно визначення термінів за договором «права вимоги» є права грошової вимоги, існуючі або майбутні, Клієнта до Боржників і гарантів щодо погашення (стягнення, повернення) заборгованості, що виникли на підставі первинних договорів і договорів забезпечення. 
На підставі вказаного договору ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за договором іпотеки № 11069168000. 
У зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного Договору та виникненням заборгованості ТОВ «Кей-Колект» звернулось до суду щодо примусового стягнення заборгованості. 
28.05.2013 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області розглянув цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та ухвалив рішення, яким стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КейКолект" заборгованість у розмірі 196 859 гривень 36 коп. за договором про надання споживчого кредиту №11069168000 від 01.11.2006 року. На сьогоднішній день відповідачами рішення суду про стягнення кредитної заборгованості не виконано, залишок боргу складає 196 859,36 грн. 
Позивачем зазначається, що нарахування 3 % річних, інфляційних витрат є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора. 
Загальна сума 3 % річних та інфляційних втрат, понесених ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ», у наслідок прострочення Відповідачами сплати заборгованості за Договором іпотеки та Рішенню суду складає: 1. згідно з Розрахунком суми 3 % річних, за період з «02» квітня 2017 року по «23» лютого 2022 року (включно), за прострочення сплати заборгованості, сума 3 % річних, становить: 95 461,74 грн. Pгідно з Розрахунком суми інфляційних втрат, за період з «02» квітня 2017 року року по «23» лютого 2022 року (включно), понесених унаслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних втрат, становить: 28 930,24 грн. 
Враховуючи наведене просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «КЕЙ-КОЛЕКТ» заборгованість у сумі 124 391,98 грн., з яких: сума 3 % річних в розмірі 95 461,74 грн., сума нарахованих інфляційних втрат в розмірі 28 930,24 грн. 
22.12.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 – адвокатом Атаманюком В.М. подано до суду відзив на позовну заяву, який обґрунтовує тим, що сума інфляційних втрат та сума 3% річних нараховується позивачем з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року (включно), а даний позов позивачем поданий 29.08.2025 року (тобто минуло більше 3-х років). Таким чином вбачається, що позивачем пропущено строк позовної давності, протягом якого останній мав право пред`явити даний позов. Зважаючи на дану обставину, вважає, що у позовних вимогах позивача до відповідачки ОСОБА_1 суд повинен відмовити. 
Так, чинним законодавство конкретно встановлені строки (у даному випадку – 3 роки), протягом яких фізичні чи юридичні особи мають право звернутися до суду за захистом своїх майнових прав та інтересів, і у випадку, якщо особи не скористаються таким правом, то на його думку, суд не може прийняти позитивне рішення на користь таких осіб, оскільки таке рішення буде суперечити чинному законодавству та порушувати права та інтереси інших осіб (у даному випадку права та інтереси відповідачки). У зв`язку із вищевказаним. 
Позивач у позовній заяві не посилається на обставини, які б перешкоджали звернутися останньому до суду із даною позовною заявою в строки, передбачені законодавством. Оскільки позивачем пропущено строк позовної давності та водночас, позивачем не доведено поважних причин у зв`язку із якими строк позовної давності міг би бути поновлений, то дана позовна заява не підлягає задоволенню. На підставі вищенаведеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, застосувавши позовну давність.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за відсутності представника банку, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що просить про розгляд справи без його участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився.
Дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного.
Згідно з ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Оскільки відповідач не виконує умови договорів у добровільному порядку, сума отриманого кредиту, проценти за користування ним підлягають стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитор/ зобов`язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
01.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту №11069168000 відповідно до якого банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) у формі кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії 23 200,00 (двадцять три тисячі двісті) доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредитної лінії дорівнює еквіваленту 117 160,00 (сто сімнадцять тисяч сто шістдесят грн. 00 коп.) гривень за курсом Національного банку України (далі - НБУ) на день укладання цього Договору. 1.2. Строк кредитування: 1.2.1. Надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: з 01 листопада 2006 року по 31 жовтня 2013 року. 1.2.2. Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору) ), але в будь-якому випадку не пізніше «31» жовтня 2013 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додатковоїугоди сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14.Договору (а.с.16-20). 
Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11069168000 від 01.11.2006 року є графік погашення кредиту (а.с.21).
21.02.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11069168000 від 01.11.2006 року, відповідно до якої сторони домовились: 1.1. Про зміну графіка погашення кредиту за Договором: Сторони домовились викласти Додаток №1 до Договору у наступній редакції, що додається (Додаток № 1 до цієї Додаткової угоди). 2.Позичальник зобов`язується не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати укладення цієї Додаткової угоди докласти всіх необхідних зусиль, здійснити всі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення (якщо забезпечення за Договором надає третя особа) відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов?язань Позичальника за Договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за Договором, на зміну зобов?язання, обумовлену підписанням цієї Додаткової угоди. У випадку невиконання Позичальником зобов`язання, встановленого цим пунктом Додаткової угоди протягом встановленого строку, Банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованої плати за кредит у порядку встановленому Договором та/або визнати цю Додаткову угоду такою, що втратила чинність (а.с.22).
Додатком №1 до Додаткової угоди №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11069168000 від 01.11.2006 рокує графік погашення кредиту (а.с.22).
01.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (поручитель) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір поруки №1/11069168000-П відповідно до якого поручитель зобов`язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником, всіх його зобов`язань перед кредитором в повному обсязі, що виникають із кредитного договору №11069168000 від 01 листопада 2006 року, як існуючих на момент укладання цього договору, так і тих, які можуть виникнути в майбутньому. Поручителю відомі всі умови вищезазначеного Кредитного договору укладеного між кредитором та позичальником, в тому числі: предмет договору - кредитна лінія, сума договору - 23 200,00 доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором.
Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 117 160,00 гривень за курсом Національного банку України. Термін повернення кредиту - до 31 жовтня 2013 року; відсоткова ставка -11,8 відсотків річних; терміни та порядок сплати відсотків - щомісячно; - інші штрафні санкції у відповідності до Кредитного договору; інші умови у відповідності до Кредитного договору. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і позичальник, зокрема, за повернення основної суми заборгованості, відсотків за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, обумовлених у вищезазначеному Кредитному договорі. Відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. Підстави невиконання позичальником своїх зобов`язань по Кредитному договору ніяким чином не можуть впливати на виконання поручителем зобов`язань по даному договору. 
Згідно п.2.1. у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору кредитор має право висунути свої вимоги безпосередньо до поручителя, які є обов`язковими до виконання через 3 дні з моменту невиконання своїх зобов`язань позичальником по кредитному договору. Протягом одного робочого дня, від дати отримання повідомлення кредитора про невиконання позичальником зобов`язань забезпечених порукою, поручитель зобов`язується, виконати відповідне зобов`язання, шляхом перерахування на рахунки, вказані Кредитором, суми невиконаного позичальником зобов?язання, але в межах суми, визначеної п. 1.2. цього Договору (а.с.15). 
03.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем, яка виступає майновим поручителем боржника ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки в забезпечення виконання зобов`язань третьої особи (нежитлове приміщення), який посвідчений приватним нотаріусом Коломийського нотаріального округу Маркеловою І.М. та зареєстровано в реєстрі за №Д-1011, відповідно до якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно - житлове приміщення (квартиру), зазначене в п. 1.4 цього Договору (надалі - Предмет іпотеки). За домовленістю сторін вартість Предмету іпотеки 156 412, 00 грн. 00 коп. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов`язань ОСОБА_2 , за кредитним договором №11069168000 від "01" листопада 2006 року, а саме, але не обмежуючись наступними зобов`язаннями: Зобов`язання по поверненню в повному обсязі отриманих, в порядку та на умовах відповідно до кредитного договору, кредитних коштів у сумі 23 200,00 доларів США 00 центів, що на день укладання кредитного договору складає 117160, 00 грн. 00 копійок. Зобов?язання по поверненню отриманого кредиту за кредитним договором в термін до "31" жовтня 2013 року, якщо інший термін повернення кредиту не встановлено згідно до умов кредитного договору.
Предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира, загальною площею 56,3, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12-14). 
12.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» з однієї сторони та ТОВ «Кей-Колект» з іншої укладено договір факторингу №1, згідно умов якого ТОВ «Кей-Колект», що виступило як фактор, зобов`язується прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження ПАТ «УкрСиббанк» - клієнт. На підставі вказаного договору ТОВ «Кей-Колект» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ПАТ «УкрСиббанк», включно і за договором іпотеки № 11069168000 (а.с.37-43). 
Рішенням Івано-Франкіського міського суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року по справі №0907/17131/2012, провадження №2/344/1659/13 позов товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», заборгованість у розмірі 196 859 грн. 36 коп. за договором про надання споживчого кредиту №11069168000 від 01.11.2006 року. Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» по 984,30 грн. витрат по оплаті судового збору з кожного (а.с.34).
01.07.2013 року Івано-Франкіським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист по справі №0907/17131/2012, провадження №2/344/1659/2013 року про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Іллінська 8, код ЄДРПОУ 37825968, заборгованість у розмірі 196859 гривень 36 коп. за договором про надання споживчого кредиту №11069168000 від 01.11.2006 року (а.с.29-30).
01.07.2013 року Івано-Франкіським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчий лист по справі №0907/17131/2012, провадження №2/344/1659/2013 року про стягнення з ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 та ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ідентифікаційний № НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект", місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Іллінська 8, код ЄДРПОУ 37825968, по 984,30 грн. витрат по оплаті судового збору з кожного (а.с.32-33).
15.04.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Полюком В.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №39471586, а саме виконавчого листа №0907/17131/2012 року виданого Івано-Франкіським міським судом 30.04.2013 року (а.с.28 на звороті), яка була направлена ТзОВ «Кей Колект» (а.с.28). 
15.04.2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Полюком В.М. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №39471380, а саме виконавчого листа №0907/17131/2012 року виданого Івано-Франкіським міським судом 30.04.2013 року (а.с.31), яка була направлена ТзОВ «Кей Колект» (а.с.31). 
Позивач, обгрунтовує свої вимоги тим, що наведене вище рішення не виконано в повному обсязі, та здійснив розрахунок розміру 3% річних та індексу інфляції за весь час прострочення, відповідно до ст. 625 ЦК України за Договором іпотеки та рішення суду, з кого вбачається, що загальна сума складає: 95 461,74 грн., згідно з розрахунку суми 3 % річних, за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно). 
Крім того, згідно з розрахунком суми інфляційних втрат, за період з 02 квітня 2017 року року по 23 лютого 2022 року (включно), понесених внаслідок прострочення заборгованості, сума інфляційних втрат становить 28 930,24 грн. (а.с.35-36).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли між сторонами, суд враховує, що предметом позову в цій справі є стягнення на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та індексу інфляції за весь час прострочення відповідачем виконання зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду.
Згідно із частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 Цивільного кодексу України).
Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Положеннями статті 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Судом встановлено, що 01.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту №11069168000 та 01.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 (поручитель) та ОСОБА_2 (позичальник) укладено Договір поруки №1/11069168000-П та 03.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавцем, яка виступає майновим поручителем боржника ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки. 
Натомість відповідачі своїх зобов`язань за договорами належним чином не виконали, у зв`язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 196 859 грн. 36 коп., яку рішенням Івано-Франкіського міського суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року по справі №0907/17131/2012, провадження №2/344/1659/13 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект».
Однак, відповідачі рішення суду не виконують, відтак позивач вважає, що відповідачі мають сплатити інфляційні втрати та три проценти річних за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно).
Згідно із частиною другою статті 625 Цивільного кодексуУкраїни боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
До того ж у силу вимог частини першої статті 625 Цивільного кодексуУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.
Такий висновок наведено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) звернула увагу на те, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.
Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23) зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18) вказала, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення солідарно на їх користь заборгованості у розмірі 124 391,98 грн., з яких: сума 3 % річних- 95 461,74 грн. та суму нарахованих інфляційних втрат - 28 930,24 грн. нарахованих за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно).
Представник відповідача просить суд застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову.
Статтею 256 Цивільного кодексу України унормовано, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
За приписами статті 257 Цивільного кодексуУкраїни загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 Цивільного кодексуУкраїни).
Аналіз змісту статей 256, 257 та 261 Цивільного кодексу України в їх сукупності і взаємозв`язку дозволяє зробити висновок, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки.
Як указала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19),невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 Цивільного кодексу України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.
Таким чином, з огляду навищенаведені правові висновки право позивача на звернення до суду з позовом про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних мало б обмежуватися останніми трьома роками, які передували поданню такого позову.
Установлення часових меж судового захисту порушеного права забезпечує правову стабільність та сприяє усуненню правової невизначеності. Позовна давність спонукає учасників правовідносин до вчинення дій, спрямованих на захист порушених прав, у чітко визначені строки, які мають бути розумними.
За загальним правилом позовна давність триває безперервно з моменту усвідомлення учасником правовідносин порушення його права і до спливу цього строку звернення до суду.
Законодавство можевизначати певні обставини, які впливають на перебіг позовної давності і змінюють порядок її обчислення. До таких обставин відноситься зупинення перебігу позовної давності та її переривання, що передбачено статтями 263 та 264 Цивільного кодексу України.
Водночас під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, які впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності.
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на всій території України було встановлено карантин.
Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі - Закон № 540-IX) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12, відповідно до якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Цей Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року.
Відтак початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме з моментом набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX.
Подібний правовий висновок висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46гс22).
Строк дії карантину неодноразово продовжувався, а відмінений він був з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Отже, під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року.
Поряд із цим Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, цей стан триває до теперішнього часу.
Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-ІХ) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, згідно з яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Закон № 2102-IX набрав чинності 17 березня 2022 року.
Надалі Законом України від 08 листопада 2023 року № 3450-ІХ «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» (далі - Закон № 3450-ІХ) пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України викладено в новій редакції, відповідно до якої у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Закон № 3450-ІХнабрав чинності 30 січня 2024 року.
Таким чином, в умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився і такий стан триває дотепер.
У своїй постанові від 02 липня 2025 року по справі №903/602/24, провадження № 12-19гс25 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.
Позивачем проведено розрахунок 3 процентів різних та інфляційних втрат з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року (включно).
Таким чином, в цій справі позивачем правомірно враховано перебіг позовної давності та зроблено відповідний розрахунок починаючи з 02 квітня 2017 року. 
Відтак, позовна давність щодо обґрунтованих позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних не спливла, то перебіг цього строку є зупиненим і до 23 лютого 2022 року (включно) (внаслідок продовження на строк дії карантину та воєнного стану й подальшого зупинення його перебігу на строк дії воєнного стану).
Доводи представника відповідача про безпідставність нарахування позивачем інфляційних втрат та трьох процентів річних протягом зазначеного періоду спростовуються наведеними вище висновками. 
Крім того, суд вважає, що строк позовної давності слід рахувати з 15.04.2014 року, дня винесення головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Полюком В.М. постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №39471586.
За змістом вищенаведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.
Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), від 07 лютого 2024 року у справі № 910/3831/22 (провадження № 12-45гс23).
Інфляційні втрати є наслідком інфляційних процесів в економіці, вони об`єктивно виникають унаслідок знецінення грошових коштів, а їх стягнення є компенсацією за понесені втрати.
Компенсація кредитору інфляційних втрат згідно з положеннями частини другої статті 625 Цивільного кодексу України є мінімальною гарантією захисту його інтересів, яка забезпечує збереження цінності грошових коштів протягом прострочення оплати боржником відповідних товарів, робіт чи послуг.
Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони, як уже зазначалося, входять до складу грошового зобов`язання і є способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.
Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.
Так як, грошове зобов`язання за рішенням Івано-Франкіського міського суду Івано-Франківської області від 30.04.2013 року по справі №0907/17131/2012, виникло внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №11069168000 від 01.11.2006 року, суд враховуючи положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного Кодексу України, вважає, що позов про стягнення з відповідачів 3 % річних за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 95 461 гривня 74 копійки ( 196859,36 * 3/100%/365*1789), та інфляційних втрат за час прострочення за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 28 930 гривень 24 копійки ( 196859,36 * 148,492%) -196859,36 ) підлягає до задоволення.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
Керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 81, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд 
У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Менделєєва, 12 офіс 94/1, Код ЄДРПОУ: 37825968, 3 % річних за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 95 461 (дев`яносто п`ять тисяч чотириста шістдесят одна) гривня 74 копійки та інфляційні втрати за час прострочення за період з 02 квітня 2017 року по 23 лютого 2022 року в розмірі 28 930 (двадцять вісім тисяч дев`ятсот тридцять) гривень 24 копійки. 
Стягнути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Менделєєва, 12 офіс 94/1, Код ЄДРПОУ: 37825968, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
Стягнути ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Менделєєва, 12 офіс 94/1, Код ЄДРПОУ: 37825968, витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211 гривень 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КЕЙ-КОЛЕКТ» адреса місцезнаходження: м.Київ, вул.Менделєєва, 12 офіс 94/1, Код ЄДРПОУ.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_2 .

Відповфідач: ОСОБА_2 , останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Татарінова О.А.