ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/14051/25	

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Костенко Г.В. розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови, 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті, Державної служби України з безпеки на транспорті, в якій просить: визнати протиправною та скасувати постанову №068291 від 23.09.2025 про застосування адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 грн.
В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що вважає протиправною та такою, що підлягає скасуванню, постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №068291 від 23.09.2025 року Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті у зв`язку з чим представник позивача звернувся до суду з позовною заявою.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/14051/25. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач (Державна служба України з безпеки на транспорті) надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволені позовних вимог. Крім того, просив замінити по справі неналежного співвідповідача Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області належним співвідповідачем – Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 20.10.2025 замінено відповідача у справі №440/14051/25 з Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Державної служби України з безпеки на транспорті на Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Фізична особа підприємець ОСОБА_1 займається підприємницькою діяльністю, відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 21.08.2023, види економічної діяльності - 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (основний), 49.39 інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у. 
28.08.2023 Шестаков М.М. почав працювати водієм у ФОП ОСОБА_1 .
20.08.2025 здійснюючи нерегулярні перевезення пасажирів, потрапив на проведення рейд перевірки з дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом.
Відповідно до вищевказаної перевірки на ФОП ОСОБА_1 було виписано Акт № ОАР 047525 про порушення, у відповідності до ст. ст. 34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", де посадовою особою, яка провела перевірку ОСОБА_2 , було вказано, що під час надання послуг з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом "Полтава-Харків", перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме: схемою маршруту, розкладом руху, таблицею вартості проїзду, витягом з дозволу на маршрут. 
Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області, 05.09.2025 направив на адресу ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи, яка призначена до слухання на 23.09.2025 з 10 год. по 12 год.
23.09.2025 ФОП ОСОБА_1 не заявилася до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області.
23.09.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 068291 до ФОП ОСОБА_1 за порушення ст. 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", згідно акту від 20.08.2025 № ОАР047525, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України 2Про автомобільний транспорт" у вигляді штрафу у сумі 17 000 грн.
Позивач вважає вказану постанову протиправною, в зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. 
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
На виконання частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, одним із основних завдань якого є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення №103).
Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №647-р від 02.07.2025 "Про реорганізацію територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" Відділ державного нагляду (контролю) у Полтавській області як структурний підрозділ апарату Служби реорганізовано шляхом перетворення в Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області.
Відповідно до наказу Державної служби України з безпеки на транспорті від 19.09.2025 №1590 «Про введення в дію штатного розпису Державної служби України з безпеки на транспорті на 2025 рік» введено в дію з 01.10.2025 штатний розпис Державної служби України з безпеки на транспорті.
01.10.2025 головою Державної служби України з безпеки на транспорті було затверджено Положення про Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області, відповідно до пункту 2 розділу І якого Управління є самостійним структурним підрозділом апарату Укртрансбезпеки і забезпечує виконання покладених на неї завдань на території Полтавської області.
Відповідно, з 01.10.2025 виконання завдань Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області як територіального підрозділу Укртрансбезпеки в Полтавській області продовжує Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області.
Предметом спірних правовідносин є правомірність застосування до Позивача санкцій за порушення положень чинного законодавства, зокрема у вигляді адміністративно- господарського штрафу.
Так, за змістом частини 1 статті 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Частиною 2 названої статті встановлено, зокрема, що учасник господарських відносин відповідає за порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Згідно зі статтями 238, 239 ГК України, за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади адміністративно-господарські санкції, до яких відноситься адміністративно-господарський штраф.
Відповідно до частини першої статті 241 ГК України, адміністративно господарський штраф – це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.
При цьому, для правильного вирішення справи по суті необхідним є дослідження нормативно-правового регулювання, яке визначає вимоги до осіб, які є учасникам правовідносин з перевезення.
Так, відповідно до частини другої статті 2 Закону України "Про транспорт" №232/94- ВР нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, шляхів сполучення, організації безпеки руху, охорони громадського порядку, пожежної безпеки, санітарні та екологічні вимоги, що діють на транспорті, є обов`язковими для власників транспорту і громадян, які користуються послугами транспорту та шляхами сполучення.
Крім того, відносини між автомобільними перевізниками, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами – суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень регулюються Законом України "Про автомобільний транспорт".
Відповідно до частини дванадцятої статті 6 Закону №2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.
Положення Закону №2344-ІІІ визначають можливість застосування штрафів до осіб, які порушують визначені законодавством вимоги.
Відповідно до Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №103 Укртрансбезпека є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті, одним із основних завдань якого є здійснення державного нагляду (контролю) за безпекою на автомобільному, міському електричному, залізничному транспорті.
Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 8 Положення №103). 
Процедура проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо дотримання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - рейдова перевірка) визначена Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.
Так, положеннями Порядку №1567 врегульовано, що:
- рейдовим перевіркам підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних автомобільних перевізників (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України (пункт 2);
- рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку (пункт 3);
- рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу (пункт 4);
- під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт; вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку (пункт 5); 
- рейдова перевірка проводиться у строк, зазначений у направленні, що не перевищує сім календарних днів (пункт 7);
- рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення; рейдова перевірка без зупинення транспортного засобу проводиться на автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, у зонах габаритно-вагового контролю, на інших об`єктах, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту (пункт 8).
Крім того, відповідно до пункту 6 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки посадові особи мають право: використовувати спеціалізовані автомобілі, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використовувати спеціальне обладнання, призначене для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); використовувати спеціальне обладнання, призначене для здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та їх блокування; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі; використовувати пристрої для копіювання, сканування інформації, що свідчить про правопорушення; здійснювати опитування водія та пасажирів про обставини вчинення адміністративного правопорушення, свідками якого вони були або могли бути; здійснювати супроводження автомобільного транспортного засобу, що має ознаки порушення нормативів вагових або габаритних параметрів, до найближчого місця зважування (на відстань не більш як 50 кілометрів) для здійснення габаритно-вагового контролю, а також заборони подальшого руху такого автомобільного транспортного засобу.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.04.2025 №703 затверджено Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті.
Пунктами 1 підрозділів 1 та 3 розділу І Переліку №703 передбачено, що одним із питань для перевірки під час здійснення внутрішніх регулярних та нерегулярних перевезень пасажирів є наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення.
Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати безпеку дорожнього руху.
Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення дотримання вимог чинного законодавства у сфері перевезення вантажів автомобільним транспортом, а на водія – пред`явлення для перевірки відповідних документів.
Відповідно до положень пункту 13 Порядку №1567 у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2.
Порушення норм, визначених положеннями Закону №2344-ІІІ, на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 20.08.2025 №ОАР047525.
Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 39 Закону №2344-ІІІ, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 цього Закону. 
Як наслідок, за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом було винесено постанову від 23.09.2025 №068291.
Щодо фактичних обставин вчиненого порушення та розгляду справи 20.08.2025 на підставі направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №001817 від 18.08.2025 посадовими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області за адресою АС "Полтава", вул. Великотирнівська, 7 було проведено перевірку додержання суб`єктами господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт щодо транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію ОСОБА_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 , за результатами якої встановлено порушення перевізником ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, про що складено відповідний Акт проведення перевірки №ОАР047525 від 20.08.2025.
Щодо доводів Позивача в позовній заяві про нібито відсутність у інспектора, що проводив перевірку, повноважень на здійснення відповідного заходу контролю з огляду на відсутність направлення на рейдову перевірку та індивідуальної печатки, суд зазначає наступне.
Так, відповідно до пункту 3 Порядку №1567 (в редакції, чинній на момент проведення перевірки та на даний час) рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Рейдова перевірка проводиться на підставі направлення на рейдову перевірку (у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості) із зазначенням посадових осіб за формою згідно з додатком 1 (далі - направлення), що складається та підписується керівником або заступником керівника Укртрансбезпеки або її територіального органу.
Направлення складається з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від дати попередньої перевірки, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, необхідності забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, перевірки дотримання умов перевезень та інших обставин (пункт 4 Порядку №1567).
Так, 20.08.2025 рейдова перевірка належного Позивачу транспортного засобу проводилася старшим державним інспектором Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області Безгубенко Є.В., що зазначена в направленні на рейдову перевірку №001817 від 18.08.2025, яке, в свою чергу, повністю відповідає формі, затвердженій додатком 1 до Порядку №1567, та містить усю необхідну інформацію.
Про наявність направлення на рейдову перевірку зазначалося інспектором під час спілкування з водієм транспортного засобу, однак останній не виявив бажання ознайомитися зі змістом даного документу, що також зафіксовано на відеозаписі процесу проведення перевірки з портативного відеореєстратора інспектора. 
Водночас, з приводу тверджень Позивача в позовній заяві про те, що при ознайомленні його представника з матеріалами акту проведення перевірки також не було виявлено направлення на рейдову перевірку №001817 від 18.08.2025, суд встановив, що направлення на рейдову перевірку складається для проведення попередньо невизначеної кількості перевірок протягом певного періоду та може стосуватися декількох актів проведення перевірки, а тому не входить до складу матеріалів справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт згідно певного акта проведення перевірки та зберігається в окремій справі. В свою чергу, представником Позивача подавалося клопотання про ознайомлення з матеріалами справи згідно акту проведення перевірки №ОАР047525 від 20.08.2025 та не зазначалося про ознайомлення з направленням на рейдову перевірку.
В свою чергу, з приводу доводів Позивача щодо відсутності в інспектора індивідуальної печатки суд зазначає , що чинна редакція Порядку №1567, яка діяла і на момент проведення рейдової перевірки, в частині вимог до посадових осіб, що проводять перевірки, не містить обов`язкової наявності індивідуальної печатки. 
Так, як уже зазначалося вище, відповідно до пункту 3 Порядку №1567 рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
В свою чергу, відповідна редакція Порядку №1567, яка передбачала обов`язкову наявність у посадових осіб Укртрансбезпеки індивідуальних печаток та необхідність їх проставлення у разі проведення перевірок дотримання робочого часу та часу відпочинку, втратила чинність з 18.05.2025, тобто ще за 3 місяці до дати проведення рейдової перевірки.
З приводу доводів позивача про те, що рейдова перевірка належного йому транспортного засобу проводилася одноособово старшим державним інспектором Безгубенко Є.В., у той час як нібито "… Відповідно до пункту 16 Порядку №1567 рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи", зазначає про безпідставність таких тверджень Позивача, адже чинними нормами Порядку №1567 не регламентовано мінімально необхідну кількість посадових осіб Укртрансбезпеки для проведення рейдових перевірок.
Водночас, вимога щодо обов`язкової участі двох посадових осіб була передбачена пунктом 16 Порядку №1567 в редакції, що діяла до 18.05.2025 (відповідно, втратила чинність на момент проведення рейдової перевірки 20.08.2025) та стосувалася виключно випадків проведення габаритно-вагового контролю транспортних засобів у разі незалучення посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Агентства відновлення, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.
Відтак, твердження Позивача в позовній заяві про нібито проведення рейдової перевірки неуповноваженими на те посадовими особами та з порушенням встановленого порядку не відповідають дійсності та ґрунтуються виключно на помилковому тлумаченні положень чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини.
За змістом Акту проведення перевірки №ОАР047525 від 20.08.2025 посадовою особою виявлено порушення ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме ст. 34, 39 Закону України "Про автомобільний транспорт"; під час надання послуг з регулярних пасажирських перевезень за маршрутом "Полтава-Харків" перевізник не забезпечив водія необхідними документами, а саме: схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду, витяг з дозволу на маршрут», відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ – перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Суд встановив, що водій транспортного засобу ( ОСОБА_3 ), якому було роз`яснено суть виявленого порушення та про необхідність складання акту проведення перевірки, на відповідне уточнююче запитання інспектора виявив бажання не чекати до закінчення складання акту та залишив місце події, чим відмовився від ознайомлення зі змістом складеного акту та його підписання, про що посадовими особами Відповідача відповідно до вимог пункту 15 Порядку №1567 зроблено відповідну відмітку в акті.
Зазначені фактичні обставини також підтверджуються, зокрема, наявним відеозаписом процесу проведення перевірки з портативного відеореєстратора інспектора.
При цьому, надання пояснень чи заперечень щодо виявленого порушення чи обставин проведення перевірки, так само як і підписання акту перевірки є правом, а не обов`язком водія транспортного засобу. Відмова останнього від використання наданого йому законом права жодним чином не свідчить про порушення порядку проведення перевірки з боку контролюючого органу.
Відтак, зазначені фактичні обставини проведення перевірки повністю спростовують доводи Позивача, викладені в позовній заяві, про нібито складання акту проведення перевірки №ОАР047525 від 20.08.2025 уже після її проведення.
З приводу посилань Позивача на норми Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №422, судом встановлено, що, вказаний Порядок втратив чинність з 18.05.2025, тобто ще за 3 місяці до дати проведення рейдової перевірки.
Натомість, за змістом пункту 17 Порядку №1567 справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
На виконання зазначеного 05.09.2025 Відповідачем завчасно, за 18 днів до призначеної дати розгляду справи, на поштову адресу Позивача 38782, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Горбанівка, вул. Комарова, 32 (зараз –Героїв 146 батальйону ТРО, 32), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу та підтверджена самим Позивачем в позовній заяві, рекомендованим листом з повідомленням про вручення №0601188556586 відповідно до списку згрупованих відправлень листів рекомендованих направлено повідомлення за вих. №78898/36/24-25 від 05.09.2025 (копії додаються) про призначення розгляду справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт на 23.09.2025 та необхідність з`явитися до Відділу державного нагляду (контролю) у Полтавській області для участь у розгляді справи та надання пояснень/заперечення.
Зазначене поштове відправлення №0601188556586 було отримано Позивачем 10.09.2025, завчасно за 13 днів до призначеної дати розгляду справи, на підтвердження чого додається роздруківка даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).
23.09.2025 Позивач для участі у розгляді справи не з`явився, що не заперечується останнім в позовній заяві, жодних пояснень та/або заперечень з приводу виявленого порушення чи обставин проведення перевірки не надав.
Відповідно до пункту 19 Порядку №1567 за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5.
З огляду на зазначене та зважаючи на допущене порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, 23.09.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області винесено постанову №068291 про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону.
Відповідно до пункту 21 Порядку №1567 копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не пізніше ніж протягом трьох робочих днів після її винесення вручається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі під підпис або надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) чи на адресу електронної пошти (за наявності).
На виконання зазначеного вказана постанова разом із супровідним листом за вих. №83865/36/24-25 від 24.09.2025 відповідно до списку згрупованих поштових відправлень листів рекомендованих №13175 від 25.09.2025 була надіслана рекомендованим листом з повідомленням про вручення №0601188556756 на ту ж саму адресу Позивача 38782, Полтавська обл., Полтавський р-н, с. Горбанівка, вул. Комарова, 32 (зараз – Героїв 146 батальйону ТРО, 32), та була отримана останнім 04.10.2025, на підтвердження чого додається роздруківка даних сервісу відстеження поштових відправлень офіційного веб-сайту оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html).
При цьому, факт отримання повідомлення про призначення справи до розгляду та винесеної постанови визнається та не заперечується Позивачем в позовній заяві. 
Відтак, Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області в повній мірі дотримано вимог Порядку №1567 щодо належного повідомлення автомобільного перевізника про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт та направлення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.
В свою чергу, в частині доводів Позивача в позовній заяві про те, що розгляд справи проведено формально, суд зазначає про безпідставність вказаних тверджень та їх виключно суб`єктивний характер, що ґрунтується лише на незгоді з притягненням до відповідальності, адже розгляд справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт передбачає повне та всебічне дослідження усіх обставин проведення перевірки та виявленого порушення, а також наявних у справі доказів. 
Відповідно, лише за наявності підстав для притягнення перевізника до відповідальності виноситься постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Оскільки у спірних правовідносинах в ході розгляду справи про порушення згідно акту проведення перевірки №ОАР047525 від 20.08.2025 було встановлено факт наявності в діях Позивача порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області було цілком правомірно винесено постанову №068291 від 23.09.2025 про застосування до Позивача адміністративно-господарського штрафу.
Щодо суті виявленого порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт в частині здійснення перевезень пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки обов`язкових документів, визначених статтею 39 Закону №2344-ІІІ, як підстави для застосування адміністративно-господарського штрафу відповідно до постанови №068291 від 23.09.2025. 
підставою для притягнення Позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт та застосування адміністративно-господарського штрафу стала відсутність на момент проведення перевірки обов`язкових при здійсненні перевезень документів – схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду та витягу з дозволу на маршрут, з огляду на порушення Позивачем імперативних вимог пункту 53 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176).
Згідно з положеннями статті 34 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник повинен, зокрема: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; утримувати транспортні засоби в належному технічному і санітарному стані та забезпечувати контроль їх технічного і санітарного стану, забезпечувати умови праці та відпочинку водіїв згідно з вимогами законодавства; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до вимог статті 39 Закону №2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення. Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.
Формулювання "інші документи, передбачені законодавством" передбачає необхідність звернення до інших нормативно-правових актів, якими регулюються ті чи інші суспільні відносини в сфері перевезень, для визначення необхідних для здійснення перевезень пасажирів документів. Відтак, перелік документів, наведений у статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", не є вичерпним. 
Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 11.02.2020 по справі №820/4624/17.
За змістом положень статті 40 зазначеного вище Закону водій автобуса зобов`язаний, серед іншого, виконувати правила надання послуг пасажирського автомобільного транспорту загального користування і технічної експлуатації автобуса; мати з собою і пред`являти для перевірки уповноваженим посадовим особам документи, передбачені законодавством. 
Таким чином, положеннями чинного законодавства покладено на перевізника обов`язок з забезпечення, а на водія – пред`явлення для перевірки відповідних документів.
За змістом Акту проведення перевірки №ОАР047525 від 20.08.2025 посадовою особою виявлено порушення перевізником ФОП ОСОБА_1 вимог законодавства про автомобільний транспорт, а саме перевезення пасажирів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтею 39 цього Закону, а саме схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду та витягу з дозволу на маршрут, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.
Так, порядок здійснення перевезень пасажирів та їх багажу автобусами, таксі, легковими автомобілями на замовлення, а також обслуговування пасажирів на автостанціях визначаються Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176.
Відповідно до пункту 30 Правил №176 перевезення пасажирів за приміськими та міжміськими маршрутами, які виходять за межі території областей (міжобласні маршрути), здійснюється на підставі дозволу, який видається в установленому законодавством порядку. Витяг з дозволу повинен перебувати в автобусі.
Відповідно до абзацу 2 пункту 13 Правил №176 умови регулярних та регулярних спеціальних перевезень зазначаються у паспорті маршруту.
Відповідно до положень пункту 2.1 Порядку розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278 паспорт маршруту включає, серед іншого, схему маршруту, таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень), та копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів.
Схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та працівникам уповноважених підрозділів Національної поліції України (пункт 1.3, 1.4 Порядку №278).
Вимоги до порядку складання та оформлення схеми руху та розкладу руху визначаються положеннями Порядку №278.
Відповідно до положень пункту 2.2 Порядку №278 схема автобусного маршруту виготовляється: міжміського – на карті автомобільних доріг чи фрагменті карти автомобільних доріг України з нанесенням лінії проходження маршруту.
На схемах приміських та міжміських маршрутів умовними знаками позначаються населені пункти, якими проїздить автобус, без зазначення вулиць та додатково наводяться схеми проїзду через районні та обласні центри, де розкладом руху передбачається заїзд на автостанцію.
Пунктом 2.4 вказаного нормативного акту передбачено, що розклад руху автобусів включає для міжміських маршрутів регулярних перевезень: номер рейсу; час відправлення автобуса з початкової зупинки, год. хв.; час прибуття та відправлення з проміжних зупинок, год. хв.; час прибуття на кінцеву зупинку, год. хв.
За змістом пункту 1.3 Порядку №278 автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху; водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних спеціальних перевезень, - примірником паспорта маршруту з позначкою "В" (пункт 1.3 Порядку №278).
Таким чином, нормами чинного законодавства чітко передбачено обов`язок автомобільного перевізника із забезпечення, а водія – пред`явлення для перевірки відповідних обов`язкових документів для здійснення перевезень пасажирів та/або вантажів. Відсутність вказаних документів та/або ненадання їх для перевірки є порушенням вимог законодавства про автомобільний транспорт та є підставою для притягнення перевізника до відповідальності.
Водночас, в частині доводів Позивача про те, що Відповідачем було недостовірно встановлено вид пасажирських перевезень, який мав місце 20.08.2025, оскільки на момент проведення рейдової перевірки Позивач здійснював нерегулярні перевезення пасажирів та мав в наявності всі необхідні документи для здійснення саме нерегулярних перевезень, суд зазначає наступне.
За змістом положень статті 35 Закону №2344-ІІІ автобусні маршрути за видами перевезень поділяються на: загального користування, спеціальних перевезень, нерегулярних перевезень.
Відповідно до положень статті 1, 35 Закону №2344-ІІІ нерегулярні пасажирські перевезення – перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт; перевезення пасажирів автобусами в режимі нерегулярних пасажирських перевезень здійснюють автомобільні перевізники на автобусних маршрутах нерегулярних перевезень на договірних умовах із замовниками транспортних послуг.
За змістом статті 39 Закону №2344-ІІІ документи для нерегулярних пасажирських перевезень:
для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України;
для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.
Передній трафарет автобуса містить напис червоною фарбою "Нерегулярне перевезення" на білому фоні. У салоні автобуса розміщується інформація про автомобільного перевізника та страховика із зазначенням найменування, адреси, номера телефону, страхової суми (пункт 60 Правил №176).
В свою чергу, пунктом 52 Правил №176 визначено, що до нерегулярних перевезень належать:
туристично-екскурсійні; весільні та святкові; ритуальні; одноразові перевезення до місць відпочинку;
інші перевезення, що не заборонені пунктом 55 цих Правил.
Відповідно до пункту 53 Правил №176 у разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється:
здійснення перевезень одним автомобільним перевізником або одним транспортним засобом за одним маршрутом, або між тими самими пунктами більш як два рази на тиждень;
організація (зокрема шляхом пропонування фізичним особам проїзду самостійно або за допомогою інших осіб чи засобів масової інформації) та здійснення перевезення за заздалегідь визначеними напрямками, надання послуг з перевезення автобусом за заздалегідь визначеним маршрутом, між визначеними кінцевими пунктами, з установленими часом відправлення, прибуття і вартістю проїзду;
встановлення та стягнення плати за проїзд з окремих пасажирів;
самовільне (не передбачене умовами договору) визначення початкових, проміжних і кінцевих пунктів перевезення;
здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.
У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.
Так, 20.08.2025 перевірка належного Позивачу транспортного засобу марки Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , була проведена на території АС "Полтава" за адресою м. Полтава, вул. Великотирнівська, 7, на платформі для здійснення посадки/висадки пасажирів, про що прямо зазначено в акті проведення перевірки №ОАР047525 від 20.08.2025 та не заперечується Позивачем в позовній заяві.
Відповідно до положень статті 1 Закону №2344-ІІІ автостанція – споруда або комплекс будівель, споруд, стоянок та під`їздів для прийняття, відправлення, управління рухом автобусів та обслуговування пасажирів.
Автостанції надають пасажирам послуги, пов`язані з їх проїздом автобусними маршрутами загального користування, а автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, - послуги, пов`язані з відправленням та прибуттям автобусів згідно з розкладом руху.
До обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями пасажирам, належать: продаж квитків; користування приміщеннями для чекання поїздки, облаштованими місцями для сидіння; можливість користування громадськими вбиральнями; інформування щодо розкладу руху автобусів та вартості поїздки.
До обов`язкових послуг, що повинні надаватися автостанціями автомобільному перевізнику, належать: продаж квитків; організація прибуття та відправлення автобуса з облаштованих платформ; інформування водія щодо умов дорожнього руху на маршруті.
Тобто, автостанція повинна обслуговувати тільки регулярні маршрути. Зупинки, посадки і висадки нерегулярних маршрутів на території автостанції є неправомірними.
Однак, 20.08.2025 на момент проведення рейдової перевірки, перебуваючи на території АС "Полтава", всупереч законодавчо встановленим вимогам щодо порядку здійснення нерегулярних перевезень, належний Позивачу транспортний засіб перебував в пункті, визначеному для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням, та здійснювалася посадка та висадка пасажирів.
Зокрема, згідно пояснень старшого державного інспектора Безгубенко Є.В., було встановлено факт посадки пасажирів у кількості 4 осіб до належного Позивачу транспортного засобу.
Окрім того, всупереч вимогам чинного законодавства транспортний засіб Позивача не був обладнаний як транспортний засіб, що здійснює нерегулярні перевезення пасажирів, оскільки відсутній відповідний передній трафарет з написом червоною фарбою "Нерегулярне перевезення" на білому фоні (натомість був наявний трафарет "Харків").
Суд зазначає, що факт перебування транспортного засобу на території АС «Полтава» Позивачем в позовній заяві не заперечується та фактично визнається, натомість стверджується виключно про нібито перебування водія з транспортним засобом на платформі автостанції з особистих причин.
Однак, зазначені фактичні обставини в їх сукупності викликають обґрунтовані сумніви в достовірності доводів Позивача про здійснення на момент проведення рейдової перевірки саме нерегулярних пасажирських перевезень в порядку та спосіб, що визначені чинним законодавством.
Відповідно до положень пункту 53 Правил №176 у разі здійснення нерегулярних перевезень забороняється, зокрема, здійснення посадки та висадки пасажирів у пунктах і на зупинках, визначених для посадки і висадки пасажирів на маршрутах з регулярним перевезенням.
У разі порушення зазначених вимог перевезення не вважається нерегулярним і повинно здійснюватись відповідно до вимог, які встановлені для регулярних або регулярних спеціальних перевезень.
Вказані численні суперечності свідчать виключно про те, що Позивач 20.08.2025, маскуючись під нерегулярні перевезення, здійснював регулярні перевезення пасажирів без наявності необхідних документів з порушенням законодавства про автомобільний транспорт.
З наведених підстав вбачається, що перевезення, яке здійснювалось 20.08.2025, не є нерегулярним та повинно здійснюватися відповідно до вимог, які встановлені для регулярних перевезень за наявності документів для регулярних перевезень, які були відсутні у перевізника (зокрема, схема маршруту, розклад руху, таблиці вартості проїзду та витяг з дозволу на маршрут).
Підстави для застосування до автомобільних перевізників адміністративно-господарських штрафів за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт чітко визначені в частині 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ.
Зокрема, відповідно до абзацу 3 однією з таких підстав є здійснення перевезень пасажирів або вантажів за відсутності на момент проведення перевірки обов`язкових документів, визначених статтями 39 та 48 зазначеного Закону.
Таким чином, у спірних правовідносинах підставою для застосування до Позивача адміністративно-господарського штрафу відповідно до постанови №068291 від 23.09.2025 стала відсутність на момент проведення перевірки обов`язкових для здійснення регулярних пасажирських перевезень документів – схеми маршруту, розкладу руху, таблиці вартості проїзду та витяг з дозволу на маршрут.
Відповідні твердження Позивача жодним чином не спростовують факт вчинення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (здійснення перевезень за відсутності обов`язкових документів) та не є підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №068291 від 23.09.2025.
Відсутність визначених законом обов`язкових документів або ненадання їх для перевірки становить склад порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону №2344-ІІІ.
Факт відсутності обов`язкових документів та наявність підстав для притягнення до відповідальності встановлюється саме на момент проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі).
Так, формування та збір документів для перевезення завершується на початку руху та всі документи щодо перевезення мають бути наявні у водія, саме на місці зупинки (події) мають бути надані первинні документи, інші документи, на підставі яких здійснюється перевезення, та саме на підставі цих, а не складених в інший час документів та наявних поза місцем події, встановлюються фактичні обставини, зокрема, щодо перевізника.
Носієм доказової інформації щодо встановлених таким чином обставин, є первинні документи контролю, що складаються контролюючим органом, акти, довідки – відповідно до зазначених вище правил і процедур, передбачених вищезгаданими профільними нормативно-правовими актами.
Оскільки на момент проведення рейдової перевірки 20.08.2025 у водія належного Позивачу транспортного засобу Volkswagen, державний номерний знак НОМЕР_1 , були відсутні зазначені вище документи (останній не надав їх для перевірки), посадовими особами Відповідача було правомірно притягнуто перевізника ФОП ОСОБА_1 до відповідальності за порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт у виді адміністративно-господарського штрафу.
Зазначена позиція Відповідача підтверджується правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 29.08.2019 по справі №823/5035/15, від 19.03.2020 по справі №823/1199/17, від 11.02.2020 по справі №820/4624/17.
З огляду на зазначене, Позивачем жодним чином не спростовано правомірність притягнення його до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт. Навпаки, доводи позовної заяви тільки підтверджують обґрунтованість дій посадових осіб Відповідача.
При вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності перевізника складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.
Саме такого правового висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07.02.2018 по справі № К/9901/3278/17.
Діюче законодавство чітко визначає підстави для відповідальності автомобільного перевізника, як то порушення законодавства про автомобільний транспорт.
Матеріалами справи підтверджується, що підставою для висновків Відповідача про порушення Позивачем вимог статті 39 Закону №2344-ІІІ слугувала відсутність на час проведення перевірки відповідних документів.
Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення, до осіб, які здійснюють перевезення пасажирів транспортними засобами, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону №2344-ІІІ, а тому Відповідачем правомірно було складено спірну постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ визначено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, оскаржувана постанова №068291 від 23.09.2025, винесена Відділом державного нагляду (контролю) у Полтавській області, про застосування до ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17 000,00 грн. за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону №2344-ІІІ, винесена відповідно до чинного законодавства уповноваженим державним органом, в рамках повноважень, визначених Порядком проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі), та щодо належного суб`єкта за наявності встановленого факту порушення.
Надаючи оцінку кожному окремому специфічному доводу всіх учасників справи, що мають значення для правильного вирішення адміністративної справи, суд застосовує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) №303-A, пункт 29).
Статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до вимог статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову.
З урахуванням відмови в задоволенні адміністративного позову, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується..
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні адміністративного позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_2 ) до Управління державного нагляду (контролю) у Полтавській області (вул. Європейська, б. 155, м.Полтава, Полтавська область), Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Антоновича, 51, м.Київ, код ЄДРПОУ 39816845) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Г.В. Костенко