справа № 399/897/25
провадження № 1-кп/399/4/2026

В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2026 року  Онуфріївський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону – ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого – адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченого – ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно в режимі відео конференції кримінальне провадження № 1202512107000184 від 16.03.2025 року за обвинуваченням  ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Онуфріївка, Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, освіта незакінчена вища, не одруженого, на момент вчинення кримінального правопорушення перебуваючого на посаді старшого бойового медика взводу десантно-штурмового взводу 4-ої десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у званні «солдат», зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , за адресою: АДРЕСА_3 в силу ст.. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка) – майна потерпілого ОСОБА_9 , вчиненому в умовах воєнного стану, при наступних обставинах.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 26.06.2023 року №57-РС солдата ОСОБА_8 , призваного по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію», мобілізаційної директиви Головнокомандувача Збройних Сил України від 24.02.2022 № 32/321/501/13Т та мобілізаційного плану з 01.07.2023 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення, та призначено на посаду старшого бойового медика взводу десантно-штурмового взводу 4 десантно-штурмової роти 1 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 і визнано таким, що справи на посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою. Згідно з п. 4 ч.1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову служюу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Таким чином, з моменту зарахування з 26.06.2023 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 набув статусу військовослужбовця – особи, яка проходить військову службу та приступив до виконання військового обов`язку – проходження військової служби. Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст..ст. 9, 11, 16, 125, 126 Статусу внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року №548-ХІV, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України від 24 березня 1999 року №551-ХІV, ст.. 1 ч.3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним, дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, дорожити честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, додержуватись правил військової поведінки, поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили в цілому; не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, та який триває по теперішній час на підставі відповідних Указів Президента України, прийнятих упродовж 2022-2025 років. 
15 березня 2025 року близько 02 години 00 хвилин, ОСОБА_8 приїхав до свого знайомого ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_4 та з дозволу останнього залишився переночувати за вказаною адресою. У подальшому 15 березня 2025 року в період часу з 18.00 години по 21.00 годину, у ОСОБА_8 , який достовірно знав, що власник будинку ОСОБА_9 відсутній за місцем мешкання та що будь-яких осіб у приміщенні будинку немає, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, виник прямий умисел, направлений на викрадення будь-якого майна, що знаходиться в будинку АДРЕСА_4 . Реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи настання суспільних небезпечних наслідків, упевнившись, що його злочинні дії нікому не помітні, з корисливих мотивів, діючи в умовах воєнного стану, перебуваючи у приміщенні вищевказаного будинку, відшукав та таємно викрав телевізор марки «Hisense» моделі «50А7400F», класу енергоефективності «А», розміром екрану126 см., 50 дюймів, роздільною здатністю екрану 3840*2160, вартістю 13500,00 гривень. У подальшому, ОСОБА_8 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядився ним на свій власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 13500,00 гривень. 
Дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковано за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану. 
Відповідно до положень ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. 
Відповідно до положень ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав в повному обсязі, надав показання, відповідно до яких фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті, не оспорює, оскільки в ньому все викладено правильно, і пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин у спосіб, в час та за обставин, зазначених в обвинувальному акті. Щиро розкаюється у вчиненому. 
Потерпілий у кримінальному проваджені ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду кримінального провадження. Завчасно надіслав до суду письмову заяву, відповідно до якої прохає розгляд кримінального провадження здійснювати без його участі у зв`язку із його зайнятістю за місцем служби, що не дозволяє йому відвідувати судові засідання. Претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_8 він не має. З положенням ч.3 ст. 349 КПК України ознайомлений та не заперечує проти її застосування. 
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8 в повному обсязі визнав свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та беручи до уваги думку прокурора, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_8 розуміє зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності його позиції у суду немає.
Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Суд роз`яснив обвинуваченому, що при таких обставинах він позбавляється права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку.
Переконавшись у добровільності позиції обвинуваченого ОСОБА_8 , а також у тому, що він усвідомлює неможливість оскаржити обставини справи в апеляційному порядку, суд дійшов висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч. 3 ст. 349 КПК України.
Крім того, захисник у своїй промові під час виступу у судових дебатах зазначив, що вважає, що відносно обвинуваченого можливе призначення покарання із застосуванням ст.. 75 КК України, враховуючи його щире каяття та активне сприяння органам досудового слідства в розкритті злочину.
Винуватість ОСОБА_8 повністю доведена у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану, і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.
Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно із ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
При призначенні обвинуваченому виду та розміру покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжкого злочину, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного правопорушення, дані про особу обвинуваченого. 
Дослідивши дані про особу обвинуваченого, судом встановлено: що ОСОБА_8 за місцем проживання компрометуючі матеріали до Власівського старостинського округу на ОСОБА_8 не надходили, не одружений, військовослужбовець, на «Д» обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, в силу ст.89 КК України, вважається таким, що не має судимості.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, оскільки обвинувачений визнає свою вину, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює свої дії, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 67 КК України, під час судового розгляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі у межах передбаченої ч.4 ст. 185 КК України санкції.
Разом з тим, враховуючи зазначені вище відомості, які характеризують особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного, який щиро розкаявся, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, а тому до обвинуваченого доцільно застосувати ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк, з покладенням на нього обов`язків відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, які сприятимуть його виправленню.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, в даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальні витрати відсутні.
Керуючись статтями 7, 100, 124, 368-370, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Речові докази після набрання вироком законної сили:
- Телевізор марки «Hisense» моделі «50А7400F», класу енергоефективності «А», розміром екрану126 см., 50 дюймів, роздільною здатністю екрану 3840*2160, який передано на відповідальне зберігання до вирішення справи по суті потерпілому ОСОБА_9 – залиши у володінні та користуванні власника – потерпілого ОСОБА_9 . 
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в 30-денний строк з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349, ч.2 ст.394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області       ОСОБА_1