ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року	справа № 380/23326/25	

Львівський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючого-судді	Мартинюк Віталій Ярославович	
секретар судового засідання	Клочко Наталія Сергіївна	
за участі представників:
від позивача - Щербина А.І., Ганущак О.І..
від відповідача - Палій М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові у порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬХОЛДІНГ" до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про скасування податкових повідомлень-рішень, -

в с т а н о в и в :

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬХОЛДІНГ" (далі - позивач) звернулося в суд з позовом до Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 10.11.2025 за №807/33-00-07-01 та за №808/33-00-07-01.

У заявах по суті справи позивач наводить такі основні аргументи.
Відповідач провів перевірку за відсутності підстав для її проведення, оскільки вийшов за межі перевірки на підставі підп.78.1.12 п.78.1 ст.78 ПК України, за відсутності розпочатого дисциплінарного провадження, щодо посадових осіб, які проводили перевірку. Також зазначає, що висновки відповідача не грунтуються на первинних документах та даних бухгалтерського обліку, а повністю висновуються на неправильній кваліфікації суті господарських відносин. Звертає увагу на формальні порушення щодо невідповідності спірних податкових повідомлень-рішень змісту та щодо підписання розрахунків до податкових повідомлень-рішень неуповноваженими особами. Крім того, уважає, що вина позивача недоведена, а тому штрафні санкції застосовано безпідставно. Такж, продовжує позивач, відповідач не мав права визначати грошові зобо`язання за період до 11.11.2022. Щодо суті порушень позивач зазначає, що нерезидент NESTRADE S.A. надав позивачу агентські послуги (організація тендерів, проведення переговорів, оформлення договорів з постачальниками), місцем надання яких є Швейцарія, а тому такі не правильно кваліфіковані як послуги вказані у підпунктах а-з п.186.3 ст.186 ПК України та як наслідок не є обєктом оподаткування згідно підп. б п.185.1 ст.185 ПК України. Також, у цьому контексті зазначає, що у відповідача були відсутні повноваження на тлумачення умов договору. Протиправним уважає застосування штрафних санкцій оскільки у позивача не виникало обов`язку реєструвати податкові накладні, оскільки такі не повинні були складатись та й не складались. У продовження зазначає, що в акті перевірки та у спірному податковому повідомленні-рішенні не зазначено дат, в які позивач мав би скласти податкові накладні. Завершуючи, позивач зазначає, що відповідач не мав поноважень на прийняття спірних актів індивідуальної дії.

У заявах по суті справи відповідач наводить заперечення, зміст яких полягає в такому.
Враховуючи факт допуску до проведення перевірки, наказ відповідача від 10.09.3035 року №213, на підставі якого проводилась перевірка, в межах даної справи, такий уважається реалізованим та тиким, що вичерпав свою дію. Також зазначає, що позивачем укладено Договір про надання закупівельних послуг від 01.01.2020 з компанією "NESTRADE S.A." (Швейцарія) про надання послуг, згідно якого останній призначається в якості агента із закупівель для ведення переговорів з неповязаними постачальниками щодо комерційних та інших вимог, на основі яких позивач здійснюватиме замовлення на поставку та придбання товарів у таких непов`язаних постачальників. Надані послуги за цим договором уважає консультаційними, а тому у відповідності до вимог пункту 186.3 статті 186 ПК України місцем постачання таких є територія України, як наслідок є об`єктом оподаткування податком на додану вартість в силу положень підп. "б" п.185.1 ст.185 ПК України. Крім того, уважає правомірним застосування штрафних санкцій за нездійснення реєстрації податкових накладних.

Представники позивача вимоги підтримали, просять їх задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечив, просить у його задоволенні відмовити.

Ухвалою суду від 02.12.2025 року відкрито загальне позовне проввадження.
Ухвалою занесеною до протоколу судового засідання 02.02.2026 року строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.
Ухвалою від 02.03.2026 року, занесеною до протоколу судового засідання, підготовче провадження закрито, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши докази, судом встановлено такі обставини.
За результатами розгляду скарги позивача на податкові повідомлення-рішення від 08.05.2025 року №208/33-00-07-01, №211/33-00-07-05 Державною податковою службою України прийнято рішення за №21407/6/99-00-06-01-01-06 від 24.07.2025 року, яким рішення від 08.05.2025 року №208/33-00-07-01 скасовано, а інше залишено без змін.
Крім того, Державна податкова служба України зобов`язала відповідача вжити заходів відповідно до вимог підп.78.1.12 п.78.1 ст.78 ПК України, в частині висновків перевірки про завищення адміністративних витрат по взаємовідносинах з NESTRADE S.A.
Наказами відповідача від 13.08.2025 року за №38-ДП та за №39-ДП порушено дисциплінарні провадження проти двох державних інспекторів, які проводили перевірку.
Наказом Державної податкової служби України від 01.09.2025 року №879 наказано відповідачу провести документальну позапланову перевірку позивача з питань визначених у згаданому вище рішенні про результати розгляду скарги.
Відповідачем, наказом від 10.09.2025 року за №213, у тому числі на підставі підп.18.1.12 п.78.1 ст.78 ПК України, призначено документальну позапланову виїзну перевірку з питань, визначених у згаданому вище рішенні про результати розгляду скарги.
За результатами перевірки відповідачем складено акт від 20.10.2025 року за №441/33-00-07-01/20134889, у висновках якого зазначено про порушення позивачем: 
- п.185.1 ст.185, п.186.3 ст.186, п.187.1 ст.187, п.200.1 ст.200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість на загальну суму 4624980 грн. 80 коп., у тому числі за квітень 2024 року в сумі 2760435 грн. 00 коп. та за червень 2024 року в сумі 1864566 грн. 00 коп.;
- п.201.10 ст.201 ПК України не здійснено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу на отримані послуги від нерезидентів, на загальну суму 4624980 грн. 80 коп.
На підставі цього акта перевірки відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення від 10 листопада 2025 року:
- за №807/33-00-07-01, яким позивачц визначено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість - 5781226 грн. 00 коп., у тому числі за податковим зобов`язанням - 4624980 грн. 80 коп. та за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) - 1156245 грн. 20 коп.;
- за №808/33-00-07-01, яким до позивача застосовано штраф у сумі 2320490 грн. 40 коп. 

Змістом спірних правовідносин є відповідність спірних податкових повідомлень-рішень критеріям правомірності, передбаченим ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України).

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив з таких мотивів та застосував наступні норми чинного законодавства.
У відповідності до положень ч.1 ст.67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом. 
Фундаментальні основи відносин державних органів та особи закладено у статті 19 Основного Закону України.
Так, у відповідності до частини першої цієї статті, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
У частині другій продовжується, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України від 2 грудня 2010 року № 2755-VI, з наступними змінами та доповненнями (далі - ПК України).

Щодо дотримання порядку призначення та проведення перевірки.
Зазначена вище перевірка проведена на підставі підп.78.1.12 п.78.1 ст.78 ПК України, згідно абзацу першого якого документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: контролюючим органом вищого рівня в порядку контролю за діями або бездіяльністю посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня здійснено перевірку документів обов`язкової звітності платника податків або матеріалів документальної перевірки, проведеної контролюючим органом нижчого рівня, і виявлено невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства або неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Абзацом другим цього підпункту передбачено, що наказ про проведення документальної позапланової перевірки в цьому випадку приймається контролюючим органом вищого рівня лише у тому разі, коли стосовно посадових осіб контролюючого органу нижчого рівня, які проводили документальну перевірку зазначеного платника податків, розпочато дисциплінарне провадження або їм повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
В силу положень ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Так Верховним Судом у постанові від 12 квітня 2019 року, справа №810/955/17, зроблено такий висновок щодо застосування підп.78.1.12 п.78.1 ст.78 ПК України:
"Отже, зі змісту підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України вбачається, що умовами для прийняття наказу про проведення документальної позапланової перевірки є: невідповідність висновків акта перевірки вимогам законодавства; неповне з`ясування під час перевірки питань, що повинні бути з`ясовані під час перевірки для винесення об`єктивного висновку щодо дотримання платником податків вимог законодавства; існування розпочатого службового розслідування щодо посадових осіб нижчого рівня або повідомлення їм про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.".
Крім того, у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року, справа №820/3753/16, зроблено наступний висновок щодо застосування наведеного підпункту: "Суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт початку службового розслідування відносно працівника органу державної податкової служби не є достатньою підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, оскільки вимоги щодо проведення такої перевірки, які містяться в підпункті 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, мають більш широкий аспект, що в даному випадку податковим органом не враховано, а тому оскаржуваний наказ не є законним та обґрунтованим.".
В цьому контексті слід зазначити, що підпункт 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України не зазнав змістовних змін після сформованих висновків суду касаційної інстанції.
Застосовуючи наведені висновки Верховного Суду до спірних правовідносин суд уважає, що факт початку службового розслідування відносно працівника органу державної податкової служби не є достатньою підставою для проведення документальної позапланової виїзної перевірки платника податків, оскільки вимоги щодо проведення такої перевірки, які містяться в підпункті 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, мають більш широкий аспект.
В матеріалах справи наявні накази про порушення дисциплінарних проваджень проти двох державних інспекторів, які проводили перевірку з питань зазначених у рішенні за №21407/6/99-00-06-01-01-06 від 24.07.2025 року за результатами розгляду скарги позивача на податкові повідомлення-рішення від 08.05.2025 року №208/33-00-07-01, №211/33-00-07-05. 
Наказами від 18.09.2025 року за №44-ДП та за №45-ДП згадані дисциплінарні провадження закриті.
Наведені накази про порушення дисциплінарних проваджень та подальше їх закриття, на переконання суду, вказує на те, що дії з приводу відкриття дисциплінарних проваджень вчинені лише з метою формального дотримання вимаг законодавства для проведення перевірки на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України.
Висновуючи викладене суд уважає, що формальне порушення дисциплінарних проваджень вказує на відсутність правових підстав для проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі підпункту 78.1.12 пункту 78.1 статті 78 ПК України. 

З приводу аргументів позивача, які стосуються виходу за межі перевірки суд зазначає таке.
Доцільно повторитись, що наказом Державної податкової служби України від 01.09.2025 року №879 наказано відповідачу провести документальну позапланову перевірку позивача з питань визначених у рішенні за №21407/6/99-00-06-01-01-06 від 24.07.2025 року (в частині висновків перевірки про завищення адміністративних витрат по взаємовідносинах з NESTRADE S.A.).
Для більшого розуміння слід зазначити. що предметом адміністративного оскарження, за результатами якого прийнято згадане рішення, були податкові повідомлення-рішення від 08.05.2025 року за №208/33-00-07-01 (збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток), яке скасовано, та за №211/33-00-07-05 (застосування пені за порушення строку розрахунку у сфері зовнішньоекономічної діяльності) - залишено без змін. 
Відповідачем, наказом від 10.09.2025 року за №213 призначено документальну позапланову виїзну перевірку з питань, визначених у згаданому вище рішенні про результати розгляду скарги.
Тобто, наведеними наказами та рішенням про результати розгляду скарги предмет перевірки було чітко окреслено - в частині висновків перевірки про завищення адміністративних витрат по взаємовідносинах з NESTRADE S.A., які стосувались податкових зобов`язань з податку на прибуток, а не податку на додану вартість.
Очевидним є те, що відповідач, здійснюючи перевірку податку на додану вартість вийшов за межі предмету перевірки, діяв поза межами повноважень визначеними наказом Державної податкової служби України від 01.09.2025 року №879 та своїм наказом від 10.09.2025 року за №213.
Відтак відповідач порушив принцип «належного урядування» .
Деталізуючи зазначений принцип, суд звертає увагу, що у п.70 рішення Європейського Суду з прав людини від 20.01.2012 року у справі «Рисовський проти України» зазначено: «Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (див. рішення у справах «Беєлер проти Італії» [ВП] (Beyeler v. Italy [GC]), заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» [ВП] (Oneryildiz v. Turkey [GC]), заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), п. 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), п. 119).».
Застосовуючи даний принцип до спірних правовідносин, суд уважає, що перевірка іншого податку ніж визначено предметом перевірки, буде порушувати такі складові принципу «належного урядування» як послідовність, ясність дій податкового органу та юридичну визначеність у спірних правовідносинах.
На переконання суду такий правовий підхід у спірних правовідносинах недопускатиме свавілля суб`єкта владних повноважень щодо проведення перевірки поза межами предмета з будь-яких питань.
При цьому, судом враховано підхід Верховного Суду з приводу виходу за межі предмету перевірки, викладений у постанові від 27 березня 2025 року, справа № 640/7638/22
Висновуючи наведене, суд уважає, що відповідач діяв поза межами повноважень, порушуючи критерій правомірності, передбачений п.1 ч.2 ст.2 КАС України.

Наведені порушення щодо відсутності правових підстав для призначення перевірки та вихід за межі предмета перевірки є суттєвими, оскільки створені під час проведення такої перевірки, як то акт перевірки, в силу положень ст.74 КАС України, не можуть уважатись допустимими.
Відтак наведені обставини є достатніми та самостійними підставами для визнання протиправними та скасування спірних податкових повідомлень-рішень.
Такий висновок суду у цій справі грунтується на правовому висновку Верховного Суду у постанові від 21 лютого 2020 року, справа №826/17123/18, а саме: "Водночас, судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формулює правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.".
Інші аргументи позивача щодо процедурних порушень, є формальними, оскільки не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з протиправністю спірних податкових повідомлень-рішень. 

Щодо аргументів позивача та заперечень відповідача з приводу суті порушень.
В силу сформовано правового висновку Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року, справа №826/17123/18, оскільки судом встановлено суттєві порушення процедури проведення перевірки (безпідставне її призначення та вихід за межі предмету), наслідками яких є протиправність спірних актів індивідуальної дії, суд не переходити до перевірки підстав позову щодо наявності по суті порушень податкового та/або іншого законодавства.

Щодо аргументів позивача про відсутність повноважень у відповідача на прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень. 
Суть таких аргументів зводиться до того, що повноваження певного територіального органу виконавчої влади пов`язуються із чітко визначеною територією.
Як передбачено ч.1 ст.21-1 Закону України "Про центральні органи виконавчої влади" від 17 березня 2011 року № 3166-VI, з наступними змінами та доповненнями, територіальні органи центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, можуть утворюватися в межах граничної чисельності державних службовців та працівників відповідного центрального органу виконавчої влади і коштів, передбачених на утримання центрального органу виконавчої влади, ліквідовуватися, реорганізовуватися керівником відповідного центрального органу виконавчої влади як відокремлені підрозділи центрального органу виконавчої влади за погодженням з міністром, який спрямовує та координує діяльність такого центрального органу виконавчої влади.
Частиною третьою цієї ж статті передбачено, що положення про територіальний орган як відокремлений підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, положення про територіальний орган як відокремлений підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, затверджуються керівником відповідного центрального органу виконавчої влади.
Наказом Державної податкової служби України від 12.11.2020 року за №643, з наступними змінами та доповненнями, затверджено Положення про Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків.
Абзацом першим пункту першого цього Положення передбачено, що Західне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі – Міжрегіональне управління) є територіальним органом, утвореним на правах відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (далі – ДПС).
Як передбачено абзацом другим цього ж пункту Міжрегіональне управління забезпечує реалізацію повноважень ДПС у взаємовідносинах з великими та іншими платниками, які перебувають на обліку в цьому управлінні, і здійснює їх податкове супроводження.
Наведені норми у своїй сукупності вказують не те, що твердження про прив`язку повноважень територіального органу виконавчої влади із визначеною територією є помилковим.
Відтак відповідач мав повноваження на прийняття оскаржуваних рішень, хоч ца не впливає на їх протиправність.

Підсумовуючи викладене, суд уважає, що спірні податкові повідомлення рішення прийнятті з суттєвими порушеннями порядку їх прийняття, а тому не відповідають критерію правомірності, передбаченому п.1 ч.2 ст.2 КАС України, і як наслідок є протиправними.
З огляду на викладене, вимоги позивача є обгрунтованими, а тому підлягають до задоволення.

В силу положень ст.139 КАС України, оскільки позов задоволено повністю, судовий збір належить присудити на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, підп.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати, прийняті Західним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків, податкові повідомлення-рішення від 10 листопада 2025 року за №807/33-00-07-01 та за №808/33-00-07-01.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (адреса: м.Львів, вул.Стрийська, 35, код ЄДРПОУ 44045187) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬХОЛДІНГ" (адреса: Волинська область, смт.Торчин, вул.Івана Франка, 4, код ЄДРПОУ 20134889) 30280 (тридцять тисяч двісті вісімдесят) грн. 00 коп. сплаченого судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення через Львівський окружний адміністративний суд, а у разі реєстрації офіційної електронної адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне рішення складено 02 квітня 2026 року.
 Суддя	 Мартинюк Віталій Ярославович